Справа № 420/24733/25 
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 квітня 2026 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Бабенка Д.А., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовною заявою приватного підприємства «ГЕЛІОС-ВАН» до Одеської митниці про визнання протиправним та скасування рішення,
ВСТАНОВИВ:
23 липня 2025 року до Одеського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява приватного підприємства «ГЕЛІОС-ВАН» до Одеської митниці, в якій позивач просить суд:
визнати протиправним та скасувати рішення Одеської митниці про коригування митної вартості товарів № UA500500/2025/000239/2 від 18.06.2025 року.
Стислий виклад позиції позивача.
Позивач, з покликанням на фактичні обставини справи, зазначає, що 18.06.2025 імпортером ПП «ГЕЛІОС-ВАН» було подано до Одеської митниці митну декларацію №25UA500500019520U7 для оформлення вантажу. 
Представник позивача зазначає, що 18.06.2025 відповідачем було направлено повідомлення декларанту в якому викладено наявні розбіжності у поданих до митного оформлення документах.
В позовній заяві вказано, що 18.06.2025 декларант надав свої пояснення щодо «розбіжностей» та надав додаткові документи, а саме прайс - лист, виписку по рахункам, оборотно – сальдову відомість, коносамент, а також повідомив відповідача про надання вичерпного переліку документів та наполягав на закінченні митного оформлення.
В подальшому, як зазначає представник позивача, 18.06.2025 відповідачем було прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UA500500/2025/000239/2, яким митну вартість товарів скориговано.
Представник позивача зауважує, що 18.06.2025 року інспектором було складено Картку відмови №UA500500/2025/000486 в прийнятті митної декларації №25UA500500019520U7 від 18.06.2025, в зв`язку з винесенням рішення про коригування митної вартості товару.
Надалі, як зазначає представник позивача, 18.06.2025 позивачем було подано ВМД №25UA500500019601U4 за першим методом визначення митної вартості, в порядку ст. 55 Митного кодексу, сплачена вартість донарахованих митних платежів відповідно до рішення про коригування митної вартості товарів.
В позовній заяві вказано, що загальний розмір переплати за поданою декларацією склав: 65841,33 грн – мито, 154120,86 грн – ПДВ, всього - 219962,19 грн.
Підсумовуючи, представник позивача вказує, що прийняте відповідачем оскаржуване рішення не містить в собі достатніх, передбачених законом підстав для його прийняття, інспектор зазначає про нібито не можливість визначення митної вартості та наявність нібито розбіжностей у поданих до митного оформлення документів.
На переконання представника позивача, оскаржуване рішення не містить в собі достатніх, передбачених законом підстав для його прийняття, рішення про коригування митної вартості є протиправним та ґрунтується не на законі, а на безпідставних висновках та власних переконаннях самого інспектора.
Так, за твердженням представника позивача, після надання декларантом додаткових документів, митницею їх до уваги взято не було. В рішенні зазначено про те, що декларантом не подані усі документи згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій-четвертій статті 53 МКУ, заявлені відомості не підтверджені документально, що не відповідає дійсності, оскільки декларантом надано вичерпний перелік документів відповідно до вимог Митного Кодексу, жодних розбіжностей, які б впливали на визначення митної вартості в поданих документах не міститься.
З урахуванням вищенаведеного, представник позивача вважає рішення Одеської митниці про коригування митної вартості товарів № UA500500/2025/000239/2 від 18.06.2025 протиправним та таким що підлягає скасуванню.
Стислий виклад заперечень відповідача.
У відзиві на позов відповідач зазначає, що на виконання вимог статті 54 МКУ під час здійснення Одеською митницею митного контролю правильності визначення митної вартості товарів, які надійшли на адресу позивача та перевірки документів, поданих до митниці для підтвердження митної вартості товарів декларантом разом з митною декларацією (МД) №25UA500500019520U7 від 18.06.2025 встановлено, що в поданих документах містяться розбіжності та не містяться всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, які підтверджують митну вартість товарів, та обґрунтовано у графі 33 Рішення про коригування митної вартості товарів № UA500500/2025/000239/2 від 18.06.2025. 
Представник відповідача зазначає, що 18.06.2025 декларантом Приватного підприємства «Геліос-ВАН» було надіслано коносамент від 06.04.2025 № HLCUNK22503APNQ0, прайс-лист від 07.03.2025 Б/Н, виписка по рахунку б/н від 12.06.2025, оборотно-сальдова відомість по рахунку 632 за 01.01.2025-18.06.2025 та лист від 18.06.2025 №152, у якому перелічено усі надані документи для підтвердження митної вартості та повідомлено митний орган, що інших додаткових надати немає можливості.
Представник відповідача доходить до висновку, що розбіжності усунені не були. Декларантом не подані документи згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій-четвертій статті 53 МКУ.
Отже, за твердженням представник відповідача, оскільки в документах, які надані позивачем до Одеської митниці разом з митною декларацією (МД) № 25UA500500019520U7 від 18.06.2025, містились розбіжності, та не містилися всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, які підтверджують митну вартість товарів, а також декларантом не подані витребувані митницею додаткові документи, які підтверджують митну вартість товарів, то зазначені обставини, у відповідності до п.2 ч.6 ст. 54 МКУ, були підставою для прийняття митницею рішення про коригування митної вартості товарів та відмови митним органом у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю.
Крім цього, представник відповідача зазначає, що за результатом проведеної консультації між митним органом та декларантом у відношенні товарів застосовано резервний метод (метод 2 ґ).
На переконання представника відповідача, Одеська митниця під час здійснення контролю митної вартості товарів позивача та прийняття рішення про коригування митної вартості товару №UA500500/2025/000239/2 від 18.06.2025 та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, діяла у відповідності до вимог законів та інших нормативно-правових актів України, не порушувала права та законні інтереси позивача, а тому відсутні підстави для задоволення адміністративного позову ПП «ГЕЛІОС-ВАН».
Стислий виклад відповіді на відзив.
У відповіді на відзиві представник позивача зауважує, що у відзиві на позов представник відповідача перелічуючи чисельні положення законодавчих актів насамперед намагається змістити увагу суду з одного з основних питань, а саме з того, що положення законодавства чітко вказує на те, що витребування додаткових документів від декларанта можливо лише в тому випадку коли подані до митного оформлення документи мали в собі розбіжності які мають вплив на правильність визначення митної вартості наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари (ч. 3 ст. 53) та містили в собі відомості не підтвердженні документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчислені (ч. 2 ст. 58 МК).
Представник позивача вказує, що лише в разі наявності розбіжностей в документах які мають вплив на правильність визначення митної вартості відсутності відомостей, що підтверджують числові складові митної вартості, відомості щодо ціни яка була сплачена та відсутності в документах достатніх та вірних відомостей для підтвердження митної вартості митниця має право витребовувати додаткові документи та приймати рішення про коригування митної вартості в разі не подання документів чи їх «не достатності» для визначення митної вартості.
У відповіді на відзив зазначається, що у відзиві на позов відповідач також посилається на положення п. 2 ч. 2 ст. 52 МКУ щодо зобов`язання подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватись на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.
Проте, за твердженням представника позивача, саме такі достовірні відомості і були надані відповідачу, в тому числі в аспекті виявлених нібито розбіжностей, про, що докладно викладено в позовній заяві. Відомості щодо імпортованого товару були надані в повному обсязі та були підтвердженні документально, всі документи кореспондують між собою, не містять в собі розбіжностей які могли би впливати на визначення митної вартості та при оцінці документів у сукупності свідчать про їх достовірність та повноту.
Як зазначає представник позивача, у відзиві на позов відповідач посилається на недопустимість, з його боку, ігнорування та не виконання форм митного контролю встановлених СУР. Однак встановлення форми контролю не передбачає автоматичного складання рішення про коригування митної вартості. 
Додатково позивач зазначає, що жодних консультацій при прийнятті оскаржуваного рішення між митним органом та декларантом не проводилось.
Представник позивача вказує, що твердження відповідача у відзиві про те, що декларантом не подані документи згідно з переліком не відповідає дійсності. Оскільки по перше, відповідач вказує на перелік лише копіює його загальними тезами з Митного кодексу не конкретизуючи, які саме документи бажає отримати та які відомості вони для нього повинні підтвердити, по друге навіть при відсутності на то підстав, декларант надав свої пояснення щодо наявних нібито «розбіжностей» та надав не тільник документи визначені як обов`язкові митним кодексом, а й додаткові як то прайс-лист, експортна декларація, документи щодо сплати вартості отриманого товару, пакувальний лист та інші.
Враховуючи вищевикладене, представник позивача доходить висновку, що відповідачем не спростовано, що розбіжності, вказані у спірному рішенні про коригування митної вартості товарів, не впливають на числові складові митної вартості товару, а отже Одеською митницею не доведено правомірність прийняття оскаржуваних рішень.
Стислий виклад заперечень.
У запереченнях представник відповідача додатково наводить підстави для прийняття спірного рішення про коригування митної вартості, які є аналогічними, що зазначені у спірному рішенні про коригування митної вартості та у відзиві.
У запереченнях представник відповідача наполягає на тому, що твердження позивача не відповідає дійсності та є безпідставним, так як Рішення про коригування митної вартості товарів № UA500500/2025/000239/2 від 18.06.2025 складене посадовою особою митного органу відповідно до чинного законодавства України та відповідно до рекомендацій Державної митної служби України; щодо своєї форми - Рішення повністю відповідає Наказу № 598 від 24.05.2012 Міністерства фінансів України «Про затвердження форми рішення про коригування митної вартості товарів, Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів та Переліку додаткових складових до ціни договору», в графі 33 Рішення детально розписані фактичні обставини справи, наведено належні пояснення щодо розбіжностей в наданих ОСОБА_1 до митного оформлення документах, наведено повну інформацію щодо джерел, які використовувалися при визначені митної вартості оцінюваних товарів, отриману за результатами здійснення митного контролю із зазначенням номерів відповідних митних декларацій, яка міститься у спеціалізованому програмно-інформаційному комплексі Єдиної автоматизованої інформаційної системи (ЄАІС), АСМО «Інспектор», та також обґрунтовано позицію митного органу посилаючись на відповідні норми митного законодавства України.
Окрім того, представник відповідача у запереченнях наголошує, що саме по собі порушення процедури прийняття акту не повинно породжувати правових наслідків для його дійсності, крім випадків, прямо передбачених законом. Ключовим питанням при наданні оцінки процедурним порушенням, допущеним під час прийняття суб`єктом владних повноважень рішення, є співвідношення двох базових принципів права: «протиправні дії не тягнуть за собою правомірних наслідків» і, на противагу йому, принцип «формальне порушення процедури не може мати наслідком скасування правильного по суті рішення».
Процесуальні дії у справі.
Суд ухвалою від 05 серпня 2025 року прийняв до розгляду позовну заяву, відкрив провадження у справі, вирішив розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін відповідно до ст.262 КАС України, встановив відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали про відкриття провадження у справі. 
Цією ж ухвалою суд витребував у позивача - приватного підприємства «ГЕЛІОС-ВАН» належним чином засвідчені копії додатків до позову, викладених іноземною мовою, з офіційним перекладом.
На виконання ухвали суду від 05.08.2025, 07 серпня 2025 року представник позивача подав до суду належним чином засвідчені копії додатків до позову, викладених іноземною мовою, з офіційним перекладом на українську мову.
Ухвалою від 07.04.2026 суд відмовив у задоволенні клопотання представника відповідача про розгляд справи №420/24733/25 за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.
Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено таке.
Суд встановив, що між ПП «ГЕЛІОС-ВАН» (Покупець) та компанією «ANHUI FAQIANG GLASS CO., LTD.», Хуай Нань, Китай (Продавець) укладено контракт №FH-210415 від 21.04.2021, (далі – Контракт №FH-210415), згідно з предметом якого Продавець зобов`язується поставити, а Покупець зобов`язується прийняти та оплатити товари (столовий посуд та кухонне приладдя), асортимент, номенклатура, кількість, ціна та умови оплати яких затверджуються в Інвойсах (рахунки Продавця) та Специфікаціях (замовлення Покупця) до цього Контракту. Специфікації та інвойси складаються та затверджуються Сторонами на кожну окрему поставку.
Згідно з п.3.1 Контракту №FH-210415, поставка товару здійснюється на умовах FOB QINGDAO, Китай (ІНКОТЕРМС-2010) або на інших умовах постачання, яка вказуються у Специфікації та Інвойсі на кожну окрему поставку. Сторони керуються положеннями Міжнародних правил тлумачення торгових термінів «ІНКОТЕРМС» (в редакції Міжнародної торгівельної палати 2010 року) у частині, яка стосується визначення базису поставки FOB, який використовується в цьому контракті.
Пунктом 6.1. Контракту №FH-210415 передбачено, що оплата за товар може бути здійснена як до його отримання (передоплата) - у повному обсязі або частково, - так і після його поставки. Під терміном «передоплата» у цьому випадку слід розуміти оплату товару в період від дати підписання специфікації до дати митного оформлення товару на території України.
В межах Контракту №FH-210415 складено Специфікацію №17 від 07.03.2025, в якій встановлені наступні додаткові вимоги:
умови оплати: 100% передоплата;
строк поставки: протягом 30 днів після підписання Специфікації Сторонами;
умови ціни: FOB Нанджин, Китай (правила Інкотермс 2010);
умови маркування: зовнішні (коричневі коробки) упаковки і внутрішні коробки (кольорові коробки і т.і.) можуть бути виготовлені з товарними знаками Продавця FAQIANG GLASSWARE, LIRMARTUR JIOH, YI HENG;
країна призначення доставки: Україна.
Загальна вартість товару (дол. США): 16856,00.
Компанією ANHUI FAQIANG GLASS CO., LTD в межах Специфікації від 07.03.2025 №17 складено калькуляцію з 1 шт (набір) у дол. США (USD), в якій, зокрема, зазначено умови доставки: Франко-борт Нанджин (FOB).
31 березня 2025 року компанією ANHUI FAQIANG GLASS CO., LTD виставлено ПП «ГЕЛІОС-ВАН» комерційний рахунок-фактуру на загальну суму 16856,00 дол. США.
Компанією ANHUI FAQIANG GLASS CO., LTD виставлено на адресу ПП «ГЕЛІОС-ВАН» інвойс від 31.03.2025 №FQBL20250331LJ до Специфікації від 07.03.2025 №17.
На виконання умов Контракту №FH-210415 та інвойсу від 31.03.2025 №FQBL20250331LJ платіжною інструкцією в іноземній валюті №36 від 12.06.2025 сплачено передоплату у розмірі 16856,00 USD.
Відповідно до коносамента №UTRUST25040123:
попереднє перевезення: судно/рейс XINYUANHE18/25614S, порт завантаження Нанджин, Китай;
порт розвантаження: Чорноморськ, Україна.
Перевезення здійснює Utrust Logistics Limited.
31 березня 2025 компанією ANHUI FAQIANG GLASS CO., LTD складено пакувальний лист до рахунку-фактури FQBL20250331LJ до контракту №FH-210415 на посуд, загальна вага брутто 19500 кг, вага нетто 17965,98 кг.
Матеріалами справи підтверджено, що між товариством з обмеженою відповідальністю «ГЛОБАЛ ОУШЕН ЛІНК» (Експедитор) та приватним підприємством «ГЕЛІОС-ВАС» (Клієнт) укладено договір про надання транспортно-експедиторських послуг з перевезення у контейнерах експортно-імпортних та транзитних вантажів від 11.12.2020 №0905-Т/20.
Пунктом 1.1. Договору №0905-Т/20 встановлено, що Експедитор зобов`язується за відповідну плату та за рахунок Клієнта надати транспортно-експедиторські послуги з організації перевезення вантажів у великотоннажних контейнерах морським, автомобільним, залізничним транспортом, а також додаткові послуги, необхідні для організації доставки вантажу.
Згідно з п.1.2. Договору №0905-Т/20, транспортно-експедиторські послуги за цим Договором надаються Клієнту при експорті з України, імпорті в Україну, транзиті територією України чи інших держав, внутрішніх перевезеннях територією України.
Відповідно до п.2.1. Договору №0905-Т/20, організація виконання Експедитором визначених Договором послуг здійснюється на підставі Заявки, яка оформлюється та узгоджується Сторонами. Заявка є додатком та невід`ємною частиною Договору.
Підпунктами 3.1.1., 3.1.2. пункту 3.1. Договору №0905-О/20 встановлено:
« 3.1. Обов`язок Експедитора:
3.1.1. Організовує перевезення контейнерних вантажів Клієнта морським, залізничним, автомобільним транспортом, відповідно до умов Договору та Заявки Клієнта, включаючи організацію перевалки і зберігання контейнерів та інші операції, необхідні для виконання Договору та Заявки Клієнта.
3.1.2. Укладає від свого імені договори з портами, перевізниками, складами, судноплавними компаніями, їх агентами, експедиторськими та іншими організаціями на перевезення, перевалку, збереження вантажів та необхідні додаткові роботи та послуги, в т.ч. переупакування, перемаркування, ремонт тари, завантаження та розвантаження контейнерів, відбір проб та зразків, зважування, фумігацію, дезактивацію, визначення кількості та якості, сертифікацію та страхування вантажів і контейнерів. А також має право укладати договори з брокерськими компаніями, щодо послуг митного оформлення вантажів. Проводить розрахунки з ними, сплачує мито, збори та інші обов`язкові платежі за рахунок коштів Клієнта.».
Відповідно до Довідки про транспортні витрати від 13.06.2025 №10211, вартість транспортування за умовами FOB без ПДВ за коносаментом №UTRUST25040123 становить 149357,21 грн.
В межах Договору №0905-Т/20 виписано Рахунок на оплату №63167 від 13.06.2025 на наступні послуги:
компенсація перевезення морським транспортом Nanjing-Chornomorsk – 149357,21 грн;
плата експедитору за межами України – 497,86 грн;
послуги з організації автоперевезень Чорноморськ – Одеса – 16595,20 грн;
плата експедитору на території України – 331,90 грн;
компенсація вартості термінальних послуг на території України – 1098,70 грн;
компенсація вартості послуг за вантажно-розвантажувальні роботи на території України – 21473,36.
Загальна вартість з ПДВ: 189351,23 грн.
З метою митного оформлення товару, поставленого на підставі Контракту №FH-210415, декларант ПП «ГЕЛІОС-ВАН» 18.06.2025 подав до Одеської митниці електронну митну декларацію №25UA500500019520U7, заявивши митну вартість імпортованого товару за ціною договору у відповідності з положеннями статті 58 Митного кодексу України, додавши до ціни товару складову митної вартості товару – витрати на транспортування товару до місця ввезення на митну територію України, понесені ПП «ГЕЛІОС-ВАН».
У п.44 Митної декларації зазначено серед додатків, зокрема, коносамент №HLCUNK22503APNQ0.
Крім цього, ПП «ГЕЛІОС-ВАН» 18.06.2025 подало до Одеської митниці електронну митну декларацію №25UА500500019601U4, серед додатків до якої також зазначено коносамент №HLCUNK22503APNQ0.
Суд встановив, що Одеською митницею прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UA500500/2025/000239/2 від 18.06.2025, застосувавши при визначенні митної вартості другорядний (резервний) метод.
У графі 33 рішення, зокрема зазначено, що, за результатом аналізу наданих декларантом документів митного оформлення встановлено наступні розбіжності та невідповідності: 
1) в копії митної декларації країни відправлення від 31.03.2025 №230820250085571702 та рахунку-фактурі про надання транспортно-експедиційних послуг від 13.06.2025 №63167 наявні відомості про коносамент HLCUNK22503APNQ0, який на розгляд не надано;
2) в автотранспортній накладній (СМR) від 17.06.2025 наявна печатка перевізника №2169 «ФОП ОСОБА_2 », проте рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від 13.06.2025 №63167 та довідка про транспортні витрати від 13.06.2025 № 10211 видана ТОВ «ГЛОБАЛ ОУШЕН ЛІНК»;
3) у коносаменті від 03.04.2025№ UTRUST25040123 зазначено судно XINYUANHE18/25614S, яке відмінне від заявленого у митній декларації T-MOON, що може свідчить про наявність витрат про навантажувально-розвантажувальних робіт поза межами митної території.
У спірному рішенні про коригування митної вартості також вказано, що з метою забезпечення повноти оподаткування було проведено аналіз баз даних АСМО «Інспектор» та ЄАІС та встановлено, що рівень митної вартості є більшим та становить: по товару 1- 2,0212 дол. США/ за кг нетто (що у перерахунку за додаткову одиницю складає 1,80272 дол. США/шт) (МД від 16.06.2025 №UA500500/2025/019191) ніж заявлено декларантом 1,097 дол. США/ за кг нетто (що у перерахунку за додаткову одиницю складає 0,9808 дол. США/шт); по товару 2- 2,22 дол. США/за кг нетто (що у перерахунку за додаткову одиницю складає 3,6963 дол. США/шт.) (МД від 28.01.2025 №UA206020/2025/001023) ніж заявлено декларантом 0,9323 дол. США/ за кг нетто (що у перерахунку за додаткову одиницю складає 1,5323 дол. США/шт.); по товару 3- 2,22 дол. США/за кг нетто (що у перерахунку за додаткову одиницю складає 1,6148 дол. США/шт.) (МД від 24.02.2025 № UA500500/2025/006224) ніж заявлено декларантом 1,7833 дол. США/ за кг нетто (що у перерахунку за додаткову одиницю складає 1,2971 дол. США/шт.).
Крім того, 18.06.2025 Одеською митницею складено картку відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA500500/2025/000486.
Вважаючи рішення відповідача про коригування митної вартості товару протиправним, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.
Приписами частини другої статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Митний кодекс України від 13.03.2012 №4495-VI, у редакції на час виникнення спірних правовідносин ( надалі - МК України) визначає, зокрема
митна вартість товарів - це вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. ( стаття 49 МК України);
декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; 2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації. ( частина друга статті 52 МК України);
у випадках, передбачених цим Кодексом декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. ( стаття 53 МК України);
перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів, наведено у частині другій статті 53 МК України;
у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи (згідно з переліком). ( частина третя статті 53 МК України);
забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті. Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару ( частина п`ята - шоста статті 53 МК України);
митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право: упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості ( пункти 1 та 2 частини п`ятої статті 54 МК України);
митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.( частина шоста статті 54 МК України);
рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів. Прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування; 5) інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання забезпечення сплати митних платежів відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду. ( частина друга статті 55 МК України);
у випадку незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів митний орган за зверненням декларанта або уповноваженої ним особи випускає товари, що декларуються, у вільний обіг за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю цих товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та забезпечення сплати різниці між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною митним органом, шляхом надання забезпечення сплати митних платежів відповідно до розділу Х цього Кодексу на строк 90 днів з дня випуску товарів. ( частина сьома статті 55 МК України);
протягом 80 днів з дня випуску товарів декларант або уповноважена ним особа може надати митному органу додаткові документи для підтвердження заявленої ним митної вартості товарів, що декларуються. ( частина восьма статті 55 МК України);
визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний. Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу. Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. ( частини перша-четверта статті 57 МК України);
у разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу. При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу. ( частини 5-6 статті 57 МК України);
метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.(частина друга статті 58 МК України);
митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті. Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця. ( частини четверта - п`ята статті 58 МК України).
З аналізу вищезазначених положень Митного кодексу України вбачається, що декларант при митному оформленні імпортованого товару зобов`язаний надати документи за переліком, визначеним частиною другою статті 53 МК України.
При цьому, наведені приписи МК України надають митному органу право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше. Сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності.
Митний орган зобов`язаний зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки сумнівних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.
Щодо вищевказаного, то Верховний Суд неодноразово у своїх рішеннях звертав увагу суду, а саме, постанови від 19 лютого 2019 року у справі №804/1316/16, від 12 березня 2019 року у справі №826/2313/16, від 27 березня 2020 року у справі №540/2605/18, від 6 травня 2020 року у справі №140/1713/19, від 25 листопада 2020 року у справі №1.380.2019.001657, від 15 квітня 2021 року у справі №804/14964/15).
Отже, у процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару.
Предметом оскарження у цій справі є рішення про коригування митної вартості товарів, яке прийнято у зв`язку з неподанням декларантом усіх документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій-четвертій статті 53 МКУ.
Вказаний висновок митного органу ґрунтується на обставинах, викладених у пункті 33 оскаржуваного рішення №UA500500/2025/000239/2 від 18.06.2025, через які митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена за ціною контракту.
Так, за позицією митного органу, у поданих до митного оформлення документах містяться розбіжності, а саме: в копії митної декларації країни відправлення від 31.03.2025 № 230820250085571702та рахунку-фактурі про надання транспортно-експедиційних послуг від 13.06.2025 № 63167 наявні відомості про коносамент HLCUNK22503APNQ0, який на розгляд не надано.
Суд відхиляє такі твердження відповідача як безпідставні, адже коносамент HLCUNK22503APNQ0 був направлений позивачем Одеській митниці разом з повідомленням від 18.06.2025 №159.
Крім цього, суд зазначає, що відповідачем не оспорюється факт направлення позивачем до Одеської митниці коносаменту HLCUNK22503APNQ0.
Представник відповідача у тексті відзиву на позовну заяву вказує, що 18.06.2025 декларантом приватного підприємства «ГЕЛІОС-ВАН» було надіслано коносамент від 06.04.2025 № HLCUNK22503APNQ0.
Щодо тверджень відповідача у п.33 оскаржуваного рішення про те, що в автотранспортній накладній (СМR) від 17.06.2025 наявна печатка перевізника №2169 «ФОП ОСОБА_2 », проте рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від 13.06.2025 № 63167 та довідка про транспортні витрати від 13.06.2025 № 10211 видана ТОВ «Глобал Оушен Лінк», суд зазначає таке.
Підпунктом 3.1.2. пункту 3.1. Договору між товариством з обмеженою відповідальністю «ГЛОБАЛ ОУШЕН ЛІНК» та приватним підприємством «ГЕЛІОС-ВАС» про надання транспортно-експедиторських послуг з перевезення у контейнерах експортно-імпортних та транзитних вантажів від 11.12.2020 №0905-Т/20 передбачено право ТОВ «ГЛОБАЛ ОУШЕН ЛІНК» укладати від свого імені договори з іншими організаціями щодо перевезення товарів ПП «ГЕЛІОС-ВАН». ТОВ «ГЛОБАЛ ОУШЕН ЛІНК» проводить розрахунку з такими організаціями за рахунок сплачених ПП «ГЕЛІОС-ВАН» коштів.
Враховуючи наведене, суд зазначає, що залучення ТОВ «ГЛОБАЛ ОУШЕН ЛІНК» інших осіб (перевізників) для фактичного здійснення перевезення вантажу відповідає умовам укладеного договору транспортно-експедиторського обслуговування та є звичайною господарською практикою у сфері міжнародних перевезень.
Отже, наявність у автотранспортній накладній (CMR) від 17.06.2025 печатки перевізника «ФОП ОСОБА_2 » не суперечить тому, що рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від 13.06.2025 №63167 та довідка про транспортні витрати від 13.06.2025 №10211 видані ТОВ «ГЛОБАЛ ОУШЕН ЛІНК», оскільки останнє виступає експедитором, який організовує перевезення, у тому числі із залученням третіх осіб.
Суд звертає увагу, що відповідно до правової природи договору транспортного експедирування, експедитор не зобов`язаний здійснювати перевезення власними силами, а має право залучати до виконання зобов`язань інших осіб (перевізників), залишаючись відповідальним перед замовником за належне виконання договору.
Отже, зазначені відповідачем розбіжності між даними CMR та документами, виданими експедитором, не свідчать про недостовірність поданих декларантом відомостей щодо складових митної вартості, а лише відображають різні ролі суб`єктів у ланцюгу перевезення (експедитор – організатор перевезення, перевізник – безпосередній виконавець).
За таких обставин, доводи відповідача у цій частині є необґрунтованими та не можуть бути покладені в основу висновку про наявність підстав для коригування митної вартості товару.
Щодо тверджень відповідача у п.33 оскаржуваного рішення про те, що у коносаменті від 03.04.2025№ UTRUST25040123 зазначено судно XINYUANHE18/25614S, яке відмінне від заявленого у митній декларації T-MOON, що може свідчить про наявність витрат про навантажувально-розвантажувальні роботи поза межами митної території, суд зазначає таке.
Посилання відповідача на відмінність між найменуванням судна, зазначеним у коносаменті від 03.04.2025 №UTRUST25040123 (XINYUANHE18/25614S), та судном, вказаним у митній декларації (T-MOON), саме по собі не може свідчити про недостовірність заявлених декларантом відомостей чи наявність неврахованих складових митної вартості.
Суд зазначає, що в умовах здійснення міжнародних морських перевезень є поширеною практика перевалки (транзитного перевезення) вантажів із використанням кількох суден, у тому числі в межах одного перевезення за єдиним транспортним документом або з оформленням відповідних коносаментів. Така обставина обумовлена логістичними особливостями морських перевезень та не свідчить про виникнення додаткових витрат, які не були враховані декларантом, якщо інше прямо не підтверджено належними доказами.
Натомість, як убачається з матеріалів справи, рахунок про надання транспортно-експедиційних послуг від 13.06.2025 №63167 містить детальний та вичерпний перелік витрат, пов`язаних із транспортуванням товару, зокрема витрати на морське перевезення за відповідним маршрутом, винагороду експедитора, організацію автоперевезення та інші складові, що формують загальну вартість транспортних послуг.
При цьому, чинне митне законодавство не встановлює обов`язку декларанта зазначати у митній декларації або підтвердних документах конкретне судно (чи всі судна), якими фактично здійснювалося перевезення вантажу, а також не пов`язує можливість визнання заявленої митної вартості із тотожністю таких відомостей у всіх поданих документах.
Суд також звертає увагу, що відповідачем не наведено жодних доказів того, що зазначена ним різниця у найменуванні суден призвела до виникнення додаткових витрат на навантажувально-розвантажувальні роботи поза межами митної території України або що такі витрати не були включені до заявленої митної вартості товару
Отже, наведені відповідачем припущення ґрунтуються виключно на формальних розбіжностях у найменуванні транспортних засобів та не підтверджені належними і допустимими доказами, у зв`язку з чим не можуть вважатися достатньою підставою для висновку про недостовірність заявленої митної вартості та правомірність її коригування.
За таких обставин, суд доходить висновку, що доводи відповідача у цій частині є необґрунтованими та підлягають відхиленню.
При цьому, суд зазначає, що у процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості. В свою чергу, умови оплати безпосередньо ціни товару не стосуються. У зв`язку з цим відомості про умови оплати товару не повинні братися митним органом до уваги при контролі за митною вартістю, а відтак, суперечності між цими відомостями не можуть бути підставою для твердження про наявність розбіжностей у даних про митну вартість товару.
Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 30.11.2018 року №815/4044/15.
До того ж, відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не зазначив яким саме чином вказані обставини вплинули на достовірність визначення декларантом задекларованої митної вартості. Вказані обставини жодним чином не свідчать про наявність розбіжностей чи відсутність всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів.
У постанові від 31.05.2019 у справі №804/16553/14 Верховний Суд звернув увагу на те, що якщо законом не визначено доказ (докази), виключно яким (-ми) повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення, то такі витрати можуть підтверджуватися будь-якими доказами. МК України не визначив вид доказів, якими повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення товарів (не вказав, що такими доказами можуть бути лише фінансові та/або бухгалтерські документи), а тому довідка про транспортні витрати є допустимим доказом на підтвердження витрат на перевезення товарів.
Зазначений висновок також підтримано Верховним Судом у постанові від 07.07.2023 у справі №803/718/17.
Враховуючи наведене, суд доходить висновку, що надані декларантом документи кореспондуються між собою та містять чітку, недвозначну і зрозумілу інформацію про товар та його ціну, а отже у сукупності ті відомості, які підтверджують числові значення митної вартості (її складових), й не дають підстав для сумніву щодо повноти та правильності її визначення декларантом.
Суд також враховує, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.
Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.
Разом з тим, витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.
Верховний Суд неодноразово у своїх рішеннях звертав увагу щодо такого застосування судом статей 53, 54 МК України у подібних правовідносинах, зокрема у постанові від 23.10.2021 у справі №815/4821/16, але не виключно.
З урахуванням зазначеного, зауваження митного органу стосовного того, що у наданих до митного оформлення документах відсутні дані щодо митної вартості товару, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самого товару, є необґрунтованими.
Зазначивши у оскаржуваному рішенні про виявлені розбіжності, митний орган не зазначає яким чином це вплинуло на митну вартість товару та чому це є перешкодою до її визначення за першим методом.
Тобто, за встановленими у цій справі обставинами, суть виявлених митним органом недоліків знайшла своє відображення безпосередньо у рішенні про коригування митної вартості, які у процедурі митного оформлення, є кінцевими та позбавляє декларанта можливості подавати додаткові документи. В той же час, у вимогах про надання додаткових документів відповідач не зазначив законодавчо визначених підстав для цього та не вказав, чому з наданих до митного оформлення документів неможливо визначитись з правильністю (неправильністю) визначення декларантом митної вартості товару, а виключно наведено пропозицію надання додаткових документів за переліком, встановленим частиною третьої статті 53 МК України.
Крім того, Верховний Суд неодноразово висловлював позицію, зокрема у постанові від 30 квітня 2020 року у справі №820/231/16, що витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.
Отже, суд дійшов до висновку, що витребуючи перелік документів без зазначення обставин, які ці документи повинні підтвердити, свідчать про протиправність рішення щодо застосування іншого, ніж основний метод, визначення митної вартості товарів.
Враховуючи викладене, суд вважає, що для митного оформлення декларантом були надані всі документи, необхідні для підтвердження заявленої митної вартості імпортованого товару, які містили необхідні числові показники митної вартості.
Відповідно до ст. 54 МК України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу. Відповідно до частини 3 цієї ж статті за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.
Згідно з ч. 1 ст. 55 МК України, рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених ч. 6 ст. 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
Відповідно до п. 2 ч. 6 ст. 54 МК України, митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, зокрема у разі неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у ч.2-4 ст.53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Стаття 57 МК України передбачає, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України, здійснюється шляхом застосування таких методів: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.
Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Якщо основний метод не може бути використаний, застосовується послідовно кожний із перелічених у частині першій цієї статті методів. При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу. Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи.
Як встановлено судом, за результатами проведеної консультації, митну вартість товарів скориговано та визначено за резервним методом відповідно до ст. 64 МК України на підставі інформації, наявної у митного органу. Попередні методи не застосовувалися з наступних причин: в митному органі відсутня інформація щодо вартості операцій з ідентичними та подібними (аналогічними) товарами, тому відповідно до статей 59, 60 МКУ неможливо застосувати методи за ціною договору щодо ідентичних та подібних (аналогічних) товарів;
Як зазначено у спірному рішенні про коригування митної вартості, відповідно до п.1 статті 64 МКУ у разі, якщо митну вартість товарів не можна визначити шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 МКУ, митна вартість оцінюваних товарів буде визначена, з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GAТТ) – за резервним методом. За результатом проведеної консультації між митним органом та декларантом було обрано метод визначення митної вартості – другорядний: резервний метод.
Суд зазначає, що при обґрунтуванні неможливості застосування певних другорядних методів орган доходів і зборів повинен конкретизувати підстави незастосування цих методів.
Орган доходів і зборів зобов`язаний навести у рішенні про коригування митної вартості товарів порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за такими другорядними методами, як за ціною договору щодо ідентичних товарів, за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів, на основі віднімання вартості, резервний метод.
Натомість, у пункті 33 Рішення про коригування митної вартості митний орган лише констатує неможливість застосування методів за ціною договору щодо ідентичних та подібних товарів у зв`язку із відсутністю у Митниці такої інформації.
В оскаржуваному рішенні зазначено, що в результаті проведеної з декларантом консультації обрано другорядний метод (резервний) визначення митної вартості.
Згідно до приписів пунктів 2, 4 частини другої статті 55 Митного кодексу України, прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити, зокрема, наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування.
Відповідач не виконав обов`язку щодо наведення у рішенні про коригування митної вартості товарів порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за резервним методом.
Верховний Суд у своїх постановах неодноразово звертав увагу на те, що рішення про коригування митної вартості товарів є обґрунтованим та мотивованим у контексті норм пунктів 2, 4 частини другої статті 55 МК України якщо містить не лише дату та номер митної декларації, на підставі якої здійснено коригування митної вартості, а й порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за такими другорядними методами, як за ціною договору щодо ідентичних товарів, за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів, на основі віднімання вартості, резервний метод. При здійсненні контролю за коригуванням митної вартості товару, проведеним органом доходів і зборів за другорядним методом (за ціною договору щодо ідентичних товарів; за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; за резервним методом), суд повинен вимагати від відповідача доведення того, що товар за певною митною вартістю дійсно був увезений до України, що митна вартість за відповідною вантажною митною декларацією не була відкоригована; що рішення про коригування (якщо воно приймалося) було оскаржене до суду та скасоване судом ( постанови Верховного Суду від 8 лютого 2019 року у справі справа №825/648/17, від 20 липня 2023 року у справі №640/22572/20).
Верховний Суд сформував правову позицію, яку суд враховуює при вирішенні цієї справи, відповідно до якої формально нижчий рівень митної вартості імпортованого позивачем товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення не може розцінюватися як заниження позивачем митної вартості та не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару і не може бути достатньою та самостійною підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за першим методом визначення його митної вартості. Рішення про коригування митної вартості товару не може базуватися лише на інформації ЄАІС ДФС України, оскільки порядок її формування, ведення, отримання інформації, а також порядок використання її даних суб`єктами господарських відносин під час здійснення ними зовнішньоекономічної діяльності МК України не передбачено. Також слід урахувати, що в ЄАІС ДФС України відсутня інформація про коригування заявленої митної вартості товарів, а також інформація щодо судових рішень із питань визначення митної вартості товарів та методів її визначення, у зв`язку з чим така інформаційна база не містить всіх об`єктивних даних щодо імпортованих в Україну товарів, які підтверджуються документально та підлягають обчисленню (постанови від 21.02.2018 у справі №820/17417/14, від 04.09.2018 у справі №818/1186/17).
Згідно з ч.5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що відповідач прийняв рішення про коригування митної вартості № UA500500/2025/000239/2 від 18.06.2025 за відсутністю обґрунтованих підстав вважати заявлені декларантом відомості про митну вартість товарів неповними, недостовірними чи з розбіжностями, у зв`язку з чим, під час здійснення митного контролю правильності визначення декларантом митної вартості товарів, діяв у спосіб, що не відповідає вимогам Митного кодексу України, застосувавши другорядний метод визначення митної вартості товару, за наявності законних підстав для застосування основного методу за ціною договору.
Відповідно до статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Згідно зі ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Відповідно до ч.1, ч.5 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Враховуючи викладене, за наслідками судового розгляду справи, суд доходить висновку, що відповідач не довів правомірності прийняття оскаржуваного рішення, відтак, позовні вимоги про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів № UA500500/2025/000239/2 від 18.06.2025 є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Відповідно до вимог частини 1 статті 139 КАС України, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа лише у разі задоволення позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень.
Як встановлено судом, позивачем сплачено судовий збір в сумі 2639,55 грн, що підтверджується платіжною інструкцією №826 від 23.07.2025.
Враховуючи, що суд дійшов висновку про протиправність рішення відповідача, суд вважає, що з відповідача за рахунок бюджетних асигнувань підлягають стягненню на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2639,55 грн.
Щодо витрат на підготовку перекладу на українську мову іншомовних документів, поданих позивачем на виконання ухвали суду, та витрат на професійну правничу допомогу, суд зазначає таке.
В тексті позовної заяви представник позивача заявив клопотання про стягнення судових витрат на переклад документів у розмірі 2200,00 грн та витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 20875,00 грн.
Водночас, позивачем не подано до суду доказів понесених ним судових витрат пов`язаних із залученням перекладача та витрат на професійну правову (правничу) допомогу, тому, у зв`язку з відсутністю документального підтвердження витрат на залучення перекладача та витрат на професійну правову (правничу) допомогу, а також розрахунку таких витрат, питання про стягнення таких витрат разом з ухваленням рішення суду, не розглядається.
Керуючись ст.2, 72, 77, 78, 90, 120, 134, 139, 241-246, 258, 262, 295 КАС України, суд
ВИРІШИВ:
Позовну заяву приватного підприємства «ГЕЛІОС-ВАН» (вул. Шевченка, будинок 7-А, офіс 44, м. Чорноморськ, Одеська обл., 68001, код ЄДРПОУ 37439444) до Одеської митниці (вул. Лип Івана та Юрія, буд. 21А, м. Одеса, Одеська обл., 65078, код ЄДРПОУ 44005631) про визнання протиправним та скасування рішення - задовольнити.
Визнати протиправним та скасувати рішення Одеської митниці про коригування митної вартості товарів №UA500500/2025/000239/2 від 18.06.2025.
Стягнути з Одеської митниці на користь приватного підприємства «ГЕЛІОС-ВАН» судовий збір у розмірі 2639,55 грн. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Дмитро БАБЕНКО