Справа № 369/3343/24
Провадження № 2/369/1176/26

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12.02.2026 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:
головуючого судді Фінагеєвої І.О.,
за участю секретаря Іларіонова І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу №369/3343/24 за позовом Акціонерного товариства "ТАСКОМБАНК" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2024 року АТ «Таскомбанк» звернулося до Києво-Святошинського районного суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 10 вересня 2021 року між АТ «Таскомбанк» і ОСОБА_1 було укладено Заяву-договір № 2215514-021 про надання кредиту «Зручна готівка Максимум», за умовами якого відповідач отримала кредит у розмірі 123579,10 грн, строком кредитування 48 місяців, зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 0,01% річних і комісії за обслуговування кредиту у розмірі 2,5% щомісячно. 
Згідно з умовами вищезазначеної Заяви-договору, підписавши даний договір відповідач акцептувала Публічну пропозицію АТ «Таскомбанк», яка розміщена на веб-сайті позивача на укладання Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб і беззастережно приєдналась до умов договору. Крім того, згідно з умовами Заяви-договору, відповідач зобов`язалась належним чином виконувати усі умови договору та взяті на себе зобов`язання. Позивач умови Заяви-договору виконав належним чином, надав відповідачу кредит, а остання у свою чергу перестала виконувати умови Заяви-договору в повній мірі, а саме сплачувати заборгованість по кредиту ,процентах та комісії.
Таким чином, позивач вказує, що у зв`язку з невиконанням взятих на себе зобов`язань станом на 18 січня 2024 року у ОСОБА_1 утворилася заборгованість за Заявою - договором №2215514-021 від 10 вересня 2021 року в загальному розмірі 180354,93 грн, яка складається із: 106152,81 грн - заборгованість по тілу кредиту, 10,20 грн - заборгованість по процентам, 74191,92 грн - заборгованість по комісії. 
У зв`язку з викладеним, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за Заявою - договором №2215514-021 від 10 вересня 2021 року в загальному розмірі 180354,93 грн разом із понесеними судовими витратами в розмірі 3028,00 грн.
Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 19 квітня 2024 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.
У судове засідання представник позивача не з`явився, про дату час та місце слухання справи сповіщений належним чином. В позовній заяві просив розглядати справу за відсутності представника позивача.
Відповідач в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце слухання справи сповіщена належним чином, причини неявки не повідомила. Відповідач на адресу суду відзиву на позовну заяву не подала, причини неможливості подати відзив суду не повідомила. Ухвалу суду про відкриття провадження у справі та копію позовної заяви з додатками не отримала, вказана кореспонденція повернулася на адресу суду з відміткою працівника поштового зв`язку «адресат відсутній за вказаною адресою». Будь-яких заяв, клопотань станом на час прийняття рішення до суду не надходило. 
У зв`язку з неявкою сторін в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення, у зв`язку з неподанням відповідачем відзиву, та відсутністю заперечень позивача щодо заочного розгляду справи, що відповідає положенням п.п. 3,4 ч. 1 ст. 280 ЦПК України.
У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Відповідно до постанови КЦС ВС від 30 вересня 2022 року за №761/38266/14 якщо проголошення судового рішення не відбувається, то датою його ухвалення є дата складення повного судового рішення, навіть у випадку, якщо фактичне прийняття такого рішення відбулось у судовому засіданні, яким завершено розгляд справи і в яке не з`явились всі учасники такої справи. При цьому, дата, яка зазначена як дата ухвалення судового рішення, може бути відмінною від дати судового засідання, яким завершився розгляд справи і у яке не з`явились всі учасники такої справи.
Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, дійшов такого висновку.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Судом встановлено, що 10 вересня 2021 року між АТ «Таскомбанк» та ОСОБА_1 було укладено Заяву-договір про надання споживчого кредиту № 2215514-021.
Відповідно до п. 1.1 Кредитного договору Позичальник просила надати їй кредит в рамках кредитного продукту «Зручна готівка Максимум» на умовах Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб на наступних умовах: сума кредиту: 123579,10 грн (п. 1.2.2), строк кредиту: 48 місяців (п. 1.2.6), проценти за користування кредитом: 0, 01 % річних (п. 1.2.9), комісія за обслуговування кредиту: 2,5 % щомісячно (п.1.4).
Відповідно до п. 1.11 розділу 1 Кредитного договору Відповідач просила надати кредит шляхом виплати кредитних коштів в сумі, визначеній в п. 1.2.2 даного розділу, з оформленням такої виплати відповідно до законодавства України на рефінансування заборгованості в іншій фінансовій установі 123579,10 грн, шляхом перерахування на її поточний рахунок № НОМЕР_1 в АТ «Таскомбанк».
Згідно п.1.12. Цією Заявою-договором Позичальник доручає Банку перерахувати кредитні кошти для погашення заборгованості в АТ "Райффайзен Банк Аваль", згідно Заяви-договору №22034652266 у сумі 40262,08 грн. з Поточного рахунку НОМЕР_1 в AT «Таскомбанк» на рахунок № НОМЕР_2 в АТ "Райффайзен Банк Аваль".
Відповідно до п.1.13. Цією Заявою-договором Позичальник доручає Банку перерахувати кредитні кошти для погашення заборгованості в АТ "А-Банк", згідно Заяви-договору №АВНОСТ155101022017 у розмірі 83317,02 грн. з поточного рахунок № НОМЕР_1 , відкритого в АТ «Таскомбанк» на рахунок № НОМЕР_3 в АТ "А-Банк".
Відповідно до умов Кредитного договору, Відповідач акцептувала Публічну пропозицію АТ «Таскомбанк», яка розміщена на веб-сайті Банку: www.tascombank.com.ua, на укладання Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб і беззастережно приєдналася до умов Договору.
Відповідно до п.2.1. Кредитного договору, Відповідач підтверджує, що Банк надав в письмовій формі та в повному обсязі інформацію, згідно Закону України «Про захист прав споживачів», та Закону України «Про споживче кредитування»
Відповідно до п.2.2. Кредитного договору Відповідач підтверджує, що на момент укладення Заяви-договору попередньо ознайомлена у письмовій формі з умовами та правилами надання споживчого кредиту в тому числі вартістю споживчого кредиту, його особливостями, перевагами та недоліками, інформацією про загальну вартість споживчого кредиту з урахуванням реальної процентної ставки та загальними втратами за споживчим кредитом, а також з будь-якою іншою інформацією, надання якої вимагає законодавство України, в тому числі інформацією, надання якої передбачено нормативними документами НБУ, які йому роз`яснені, зрозумілі, не потребують додаткового тлумачення та з якими цілком згодна.
Відповідно до п. 2.5 Відповідач погоджується з тим, що зобов`язана повертати кредит щомісячно у строки відповідно до графіку платежів, що містяться в Додатку №1 до цієї Заяви-договору, що є її невід`ємною частиною.
Пунктом п.3.1.1 Заяви-договору Відповідач зобов`язана належним чином виконувати усі умови даного договору та взяті на себе зобов`язання.
Відповідно до п. 3.1.2. у строки обумовлені Заявою-договором, повернути Кредит, своєчасно сплачувати проценти за користування Кредитом, комісійні винагороди за банківські послуги та належним чином виконувати взяті на себе інші зобов`язання.
Згідно з п. 3.3.2. При виникненні простроченої заборгованості за основною сумою боргу за Кредитом та/або процентами більше ніж на один місяць, а також в інших випадках, передбачених Заявою-договором, Банк має право вимагати дострокового повернення Кредиту, сплати нарахованих процентів та інших платежів, та стягнути заборгованість в примусовому порядку.
Відповідно до п.5.3 Кредитного договору при несплаті заборгованості за Кредитом, за несвоєчасну сплату процентів за користування кредитом, а також сум комісій, у встановлений Договором термін, Банк нараховує, а Клієнт сплачує Банку штрафи.
Рух коштів по рахунку відповідача підтверджується виписками по особовому рахунку за періоди з 10 вересня 2021 року по 18 січня 2024 року.
За правилами ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
Правилами ч. 1 ст. 1054 ЦК України унормовано, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).
Положеннями ч. 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
За змістом ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
За змістом ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним, як це закріплено положеннями ст. 1055 ЦК України).
Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, як це закріплено вимогами ст. 526 ЦК України.
Положеннями ст. 610 ЦК України унормовано, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, що закріплено вимогами ст. 611 ЦК України визначає.
За змістом ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином, що визначено положеннями ст. 599 ЦК України.
У справах про стягнення кредитної заборгованості кредитор повинен довести виконання ним своїх обов`язків за кредитним договором, а саме надання грошових коштів (кредиту) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник - повернення грошових коштів у розмірі та на умовах, визначених договором.
Згідно з ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.
За правилами ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу.
Відповідно до вимог ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно зі ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Частинами 1 та 2 ст. 612 ЦК України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.
Як встановлено судом, відповідач ОСОБА_1 , будучи обізнаною з умовами кредитування, в тому числі з нарахуванням відсотків за користування кредитними коштами, підписала Заяву-договір про надання споживчого кредиту, таким чином погодивши всі його істотні умови.
Як убачається з матеріалів справи, свої зобов`язання за кредитним договором банк перед відповідачем виконав.
Згідно з розрахунком заборгованості ОСОБА_1 перед АТ «Таскомбанк» за Кредитним договором №2215514-021 від 10 вересня 2021 року, станом на 18 січня 2024 року заборгованість ОСОБА_1 складає 180354,93 грн., яка складається в тому числі: заборгованість по тілу кредиту (в т.ч. прострочена) – 106152,81 грн., заборгованість по процентам (в т.ч. прострочена) – 10,20 грн., заборгованість по комісії (в т.ч. прострочена) – 74191,92 грн.
Отже позивачем доведений факт наявності заборгованості за кредитним договором №2215514-021 від 10 вересня 2021 року в розмірі 106 163,01 грн., а відтак, відповідачем дійсно були порушені умови договору щодо своєчасного погашення заборгованості та сплати обумовлених договором платежів.
Водночас, щодо вимог позивача про стягнення з відповідача заборгованості з комісії в розмірі 74191,92 грн. суд зазначає наступне.
Згідно з абз. 3 ч. 4 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» (у редакції станом на 01 січня 2017 року - остання редакція до набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування») кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною.
10 червня 2017 року набрав чинності Закон України «Про споживче кредитування» від 15 листопада 2016 року №1734-VІІІ. Цей Закон визначає загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні відповідно до міжнародно-правових стандартів у цій сфері, у зв`язку з чим, у Законі України «Про захист прав споживачів» текст ст. 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування».
Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.
Правилами ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» визначено, що умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.
Таким чином, Законом України «Про споживче кредитування» безпосередньо передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту.
На виконання вимог, у тому числі, п. 4 ч. 1 ст. 1 та ч. 2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» Правління Національного банку України постановою від 08 червня 2017 року №49 затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі - Правила про споживчий кредит). Цією ж постановою визнано такою, що втратила чинність, постанову Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року №168 «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту».
Відповідно до п. 5 Правил про споживчий кредит банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, - щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил.
Банк має право обчислювати загальні витрати за споживчим кредитом, базуючись на припущенні, що платежі за послуги банку залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит, якщо договір про споживчий кредит містить умови, що дозволяють зміну процентної ставки та/або інших платежів за послуги банку, включених до загальних витрат за споживчим кредитом, і така зміна не може бути визначена на момент обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки (пункт 8 Правил про споживчий кредит).
Згідно з додатком 1 до Правил про споживчий кредит загальні витрати за споживчим кредитом, тобто витрати споживача, уключаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги банку (у тому числі за ведення рахунків) та кредитного посередника (за наявності), які сплачуються споживачем і пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту.
З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» (10 червня 2017 року), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин 1 та 2 ст. 11, ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування».
Такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у пункті 31.29 постанови від 13 липня 2022 року у справі №496/3134/19 (провадження № 14-44цс21).
Як уже зазначалося судом вище, умовами укладеного між сторонами договору №2215514-021 від 10 вересня 2021 року встановлено комісію за обслуговування кредитної заборгованості, тобто фактично встановлено плату позичальника за надання інформації щодо його кредиту, безоплатність надання якої прямо передбачена ч. 1 ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування».
Ураховуючи наведене, оскільки ОСОБА_1 було встановлено щомісячну плату за послуги банку, які за законом повинні надаватись безоплатно, визначені в п.п. 1.4.1 п. 1.4. Кредитного договору №2215514-021 від 10 вересня 2021 року умови щодо обов`язку позичальника сплачувати щомісячно комісійну винагороду за обслуговування кредитної заборгованості в розмірі 74191,92 грн., є нікчемними.
Частиною 4 ст. 42 Конституції України передбачено, що держава захищає права споживачів, здійснює контроль за якістю і безпечністю продукції та усіх видів послуг і робіт, сприяє діяльності громадських організацій споживачів.
Згідно з ч. 1 ст. 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком. Банкам забороняється вимагати від клієнта придбання будь-яких товарів чи послуг від банку або від спорідненої чи пов`язаної особи банку як обов`язкову умову надання банківських послуг, як це закріплено вимогами ч. 3 ст. 55 вказаного Закону.
Як унормовано положеннями ч. 3 ст. 13 ЦК України, не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.
Правилами ч. 1, ч. 2 ст. 228 ЦК України передбачено, що правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним. Правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним.
За змістом ч. 3 ст.12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Виходячи із принципів справедливості та добросовісності, на позичальника не може бути покладено обов`язок сплачувати платежі за послуги, які ним фактично не замовлялись і які банком фактично не надавались, а встановлення кредитором будь-яких зборів, комісій, платежів за інші дії, ніж надання коштів на придбання продукції, не відповідає змісту кредитних правовідносин та заборонено нормативно-правовими актами.
З огляду на викладене, положення Заяви-договору №2215514-021 від 10 вересня 2021 року про сплату позичальником на користь банку щомісячно комісійну винагороду за обслуговування кредитної заборгованості в розмірі 74191,92 грн. (п.п. 1.4.1 п. 1.4. Договору) суперечать положенням ч. 1, ч. 2 ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування» і є нікчемними з моменту укладення цього правочину.
За таких обставин, банком без належних на те правових підстав нарахована комісія за обслуговування кредитної заборгованості на суму 74191,92 гривень, а відтак, позовні вимоги АТ «Таскомбанк» про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за комісією є необґрунтованими з наведених вище підстав та задоволенню не підлягають.
Враховуючи вищевикладене, а також те, що доказів повернення кредиту чи спростування вказаних обставин, на час розгляду справи відповідачем не надано, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за Заявою-договором №2215514-021 від 10 вересня 2021 року частково у розмірі 106163,01 грн., яка складається в тому числі: заборгованість по тілу кредиту - 106152,81 грн., заборгованість по процентам - 10,20 грн., в іншій частині позовних вимог, - відмовити.
Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, а саме, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог на 58,9% від ціни позову, з відповідача пропорційно розміру задоволених вимог на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1783,49 грн (3028,00 * 58,9% : 100% = 1783,49).
Керуючись ст. ст. 2, 5, 12, 13, 76-82, 89, 141, 247, 259, 263-265, 268, 273, 280-284, 289, 354, 355 ЦПК України, -
УХВАЛИВ:

Позовну заяву Акціонерного товариства "ТАСКОМБАНК" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Таскомбанк» заборгованість за кредитним договором №2215514-021 від 10 вересня 2021 року в розмірі 106163 (сто шість тисяч сто шістдесят три) грн. 01 коп., яка складається з: заборгованість по тілу кредита - 106152,81 грн; заборгованість по процентам - 10,20 грн.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Таскомбанк» судовий збір у розмірі 1783 (одна тисяча сімсот вісімдесят три) грн. 49 коп.
У решті позовних вимог, - відмовити.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.
Заочне рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом 30 днів з дня винесення рішення суду.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Інформація про позивача: Акціонерне товариство «Таскомбанк», код ЄДРПОУ: 09806443, адреса місцезнаходження: м. Київ, вул. С. Петлюри, 30.
Інформація про відповідача: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 . 

Суддя         Інна ФІНАГЕЄВА