ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 500/7154/25
23 лютого 2026 року	м.Тернопіль	
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі головуючої судді Подлісної І.М. розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Головного управління ДПС у Тернопільській області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу, -

ВСТАНОВИВ:
Позивач, Головне управління ДПС у Тернопільській області, звернулося до Тернопільського окружного адміністративного суду з позовною заявою до ОСОБА_1 , в якій просить суд стягнути з відповідача податковий борг у загальному розмірі 19852,43 грн з яких:
- по платежу мито на транспортні засоби та шини до них, що ввозяться на територію України фізичними особами - 6 203,88грн., на р/р UA038999980313090082005019751, код банку одержувача 37977599, МФО 899998, код платежу 15010500, банк одержувача - Казначейство України (ЕАП);
- по платежу податок на додану вартість з ввезених на територію України товарів - 13 648,55грн., на р/р UA048999980313070031005019751, код банку одержувача 37977599, МФО 899998, код платежу 14070100, банк одержувача - Казначейство України (ЕАП).
Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач є платником податків та зобов`язаний сплачувати податки і збори в розмірах і порядку, встановлених законом. Внаслідок несплати відповідачем у повному обсязі узгоджених податкових зобов`язань, у нього утворився податковий борг, який на момент звернення до суду залишається несплаченим.
Ухвалою суду від 22.12.2025 позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження по справі, розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.
Відповідач повідомлявся про розгляд справи за адресою місця реєстрації, зазначеною у відповіді з Єдиного державного демографічного реєстру від 22.12.2025 №2158924, але поштове відправлення повернуто поштовим відділенням до суду із зазначенням причин невручення - "адресат відсутній за вказаною адресою". Враховуючи положення ст. ст. 124, 126 КАС України вважається, що відповідач був належним чином повідомлений про розгляд даної справи
Відзиву на позов відповідачем не надано, що не перешкоджає розгляду справи за наявними матеріалами.
Дослідивши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи та об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.
Стаття 67 Конституції України передбачає, що кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.
Відповідно до п. п. 16.1.4 п. 16.1 ст. 16 Податкового кодексу України (далі - ПК України) платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.
Згідно п. 36.1 ст. 36 ПК України, податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом. Податковий обов`язок виникає у платника за кожним податком та збором і є безумовним і першочерговим стосовно інших неподаткових обов`язків платника податків, крім випадків, передбачених законом.
Відповідач знаходиться на обліку в Головному управлінні ДПС в Тернопільській області як платник податків і зборів, встановлених Податковим кодексом України.
Відповідно до розрахунку податкового боргу з митних платежів, сформованого на підставі модулю "Реєстр податкових повідомлень рішень" автоматизованої системи митного оформлення "Центр" Єдиної автоматизованої інформаційної системи митних органів, у відповідача наявний податковий борг у загальному розмірі 19852,43 грн з яких: мито на транспортні засоби та шини до них, що ввозяться на територію України фізичними особами в сумі 6203,88 грн та податок на додану вартість з ввезених на територію України товарів фізичними особами у сумі 13648,55 грн.
Заборгованість по даному платежу виникла у зв`язку з несплатою узгодженого грошового зобов`язання нарахованого згідно податкового повідомлення-рішення від 16.11.2020 року №191/7.4-19/209000 на загальну суму - 4 786,99грн., винесеного на підставі Акта перевірки від 26.10.2020р. №95/7.4-19/3218314591, яким зокрема встановлено заниження податкового зобов`язання. Також, нараховано пеню у зв`язку із несплатою узгодженого грошового зобов`язання у встановлені законодавством строки.
Заборгованість по даному платежу виникла у зв`язку з несплатою узгодженого грошового зобов`язання нарахованого згідно податкового повідомлення-рішення від 16.11.2020 року №192/7.4-19/209000 на загальну суму - 10 531,38грн., винесеного на підставі Акта перевірки від 26.10.2020р. №95/7.4-19/3218314591, яким зокрема встановлено заниження податкового зобов`язання. Також, нараховано пеню у зв`язку із несплатою узгодженого грошового зобов`язання у встановлені законодавством строки.
Зазначені податкові повідомлення-рішення, відповідачем не були оскаржені ні в адміністративному, ні в судовому порядку, а тому грошові зобов`язання визначені ними, вважаються узгодженими.
Виконанням податкового обов`язку згідно п. 38.1 ст. 38 ПК України є сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк.
У відповідності до пп.522 п.52 підрозділу 10 розділу XX Перехідних положень ПК України на період з 18.03.2020р. по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), зупиняється перебіг строків давності, передбачених статтею 102 цього Кодексу.
Так, Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020р. за №211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» на всій території України з 12.03.2020 року установлено карантин. В подальшому дія карантину рішеннями Уряду України періодично продовжувалася. Постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2023р. за №651 «Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», закінчено впровадження карантинних обмежень.
Таким чином, ПК України встановив зупинення перебігу усіх строків давності, встановлених статтею 102 ПК України, на період з 18.03.2020р. по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19).
Враховуючи викладене, перебіг 1095-денного строку зупинився 18.03.2020р., а тому звернення контролюючого органу до суду з даним позовом відбулось в межах строку, встановленого ПК України, з урахуванням підпункту 522 пункту 52 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України.
Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного Суду від 23.12.2022р. у справі № 140/12235/21.
Пунктом 57.3 статті 57 Податкового кодексу України встановлено, що у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.
У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов`язання платник податків зобов`язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження. Підпунктом 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України (далі - ПК України) визначено, що податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання.
Відповідно до підпункту 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 ПКУ платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених ПКУ та законами з питань митної справи.
Згідно із пунктом 36.5 статті 36 ПКУ відповідальність за правильність обчислення, своєчасність сплати податків і зборів (обов`язкових платежів) і додержання законів про оподаткування несе платник податків.
Частина перша статті 303 Митного кодексу України визначає, що у разі несплати або неповної сплати митних платежів у порядку і в строки, встановлені цим Кодексом та Податковим кодексом України, несплачена сума митних платежів вважається податковим боргом особи, визначеної відповідно до частини першої або другої статті 293 цього Кодексу, та стягується у порядку і строки, встановлені Податковим кодексом України.
Згідно п.2. 4.2. ст. 52 Митного кодексу України, декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зокрема зобов`язані подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.
Пунктом 44.1. статті 44 Податкового кодексу України визначено, що, для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, інформації, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.
Платник податків зобов`язаний за кожний встановлений цим Кодексом звітний період, в якому виникають об`єкти оподаткування, або у разі наявності показників, які підлягають декларуванню, відповідно до вимог цього Кодексу подавати податкові декларації щодо кожного окремого податку, платником якого він є. Цей абзац застосовується до всіх платників податків, в тому числі платників, які перебувають на спрощеній системі оподаткування обліку та звітності (п.49.2. ст. 49 ПК України).
Згідно із пунктом 46.1 ст.46 ПК України, митні декларації прирівнюються до податкових декларацій для цілей нарахування та/або сплати податкових зобов`язань.
Частиною 2 статті 270 Митного кодексу України визначено, що правила оподаткування товарів, що переміщуються через митний кордон України, іншими (крім мита) митними платежами встановлюються Податковим кодексом України з урахуванням особливостей, що визначаються цим Кодексом.
Відповідно до п.1. ч.І. ст.. 279 Митного кодексу України Базою оподаткування митом товарів, що переміщуються через митний кордон України, є:
1) для товарів, на які законом встановлено адвалорні ставки мита, - митна вартість товарів;
2) для товарів, на які законом встановлено специфічні ставки мита, - кількість таких товарів у встановлених законом одиницях виміру.
Згідно із п.4. ч.І. ст. 289 Митного кодексу України, обов`язок із сплати митних платежів виникає після завершення митого оформлення товарів та їх випуску, якщо внаслідок перевірки митної декларації чи за результатами документальної перевірки митний орган самостійно визначає платнику податків додаткові податкові зобов`язання.
Судом встановлено, що відповідачу виставлялась податкова вимога від 09.06.2025 року №0002759-1303-1900, з часу виставлення якої податковий борг платника не переривався.
Пунктом 87.1 статті 87 ПК України передбачено, що джерелами самостійної сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу платника податків є будь-які власні кошти.
Згідно пункту 87.11 статті 87 ПК України орган стягнення звертається до суду з позовом про стягнення суми податкового боргу платника податку - фізичної особи.
З урахуванням викладеного норми статей 95 - 99 Податкового кодексу України можуть застосовуватися до процедури стягнення податкового боргу з фізичних осіб лише в тій частині, що не суперечить вимогам пункту 87.11 статті 87 Податкового кодексу України.
Таким чином, процедура стягнення податкового боргу з фізичної особи може ініціюватися виключно через звернення органу стягнення з відповідним позовом. При цьому окремі процедури стягнення коштів за податковим боргом та продажу майна, що перебуває в податковій заставі, не застосовуються, а виконання рішення суду про стягнення податкового боргу з фізичної особи - платника податків здійснюється не податковими органами, а державною виконавчою службою відповідно до закону про виконавче провадження.
Враховуючи те, що сума податкового боргу відповідачем не сплачена на час розгляду справи, позовні вимоги щодо стягнення податкового боргу з відповідача визнаються судом правомірними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
ВИРІШИВ:
Позов задовольнити повністю.
Стягнути з ОСОБА_1 (дата народження - ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) податкового боргу в сумі - 19 852 (дев`ятнадцять тисяч вісімсот п`ятдесят дві) грн. 43 коп., з них:
по платежу мито на транспортні засоби та шини до них, що ввозяться на територію України фізичними особами - 6 203,88грн., на р/р UA038999980313090082005019751, код банку одержувача 37977599, МФО 899998, код платежу 15010500, банк одержувача - Казначейство України (ЕАП);
по платежу податок на додану вартість з ввезених на територію України товарів - 13 648,55грн., на р/р UA048999980313070031005019751, код банку одержувача 37977599, МФО 899998, код платежу 14070100, банк одержувача - Казначейство України (ЕАП).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.
Повне судове рішення складено 23 лютого 2026 року.
Реквізити учасників справи:
позивач:
- Головне управління ДПС у Тернопільській області (місцезнаходження/місце проживання: вул. Білецька, 1,м. Тернопіль,Тернопільський р-н, Тернопільська обл.,46003 код ЄДРПОУ/РНОКПП 44143637); 
відповідач:
- ОСОБА_1 (місцезнаходження/місце проживання: АДРЕСА_1 код ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_1 ). 

Головуючий суддя Подлісна І.М.