Справа № 143/992/25
Провадження № 22-ц/801/762/2026
Категорія: 41
Головуючий у суді 1-ї інстанції Тітова Т. Л.
Доповідач:Войтко Ю. Б.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2026 року	Справа № 143/992/25	м. Вінниця	

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з цивільних справ:
головуючого (судді-доповідача): Войтка Ю. Б.,
суддів Міхасішина І. В., Стадника І. М.,
учасники справи:
позивач – Товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр»,
відповідач – ОСОБА_1 ,
розглянув в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр», в інтересах якого діє представник Ларіонов Костянтин Олександрович, на рішення Погребищенського районного суду Вінницької області від 13 січня 2026 року, ухвалене під головуванням судді Тітової Т. Л. у порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін в приміщенні суду в місті Погребище Вінницького району Вінницької області, повне судове рішення складено 19 січня 2026 року,
в цивільній справі № 143/992/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
встановив:
Короткий зміст вимог
У жовтні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» (далі - ТОВ «Споживчий центр») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
Свої вимоги обґрунтовує тим, що 01.12.2024 між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір (оферти) № 01.12.2024-100001116.
Відповідно до умов договору позичальнику надано кредит у розмірі 6 000 грн строком на 155 днів із дня його надання, дата повернення (виплати) кредиту – 04.05.2025. Продовження (лонгація пролонгація) строку кредитування /строку виплати кредиту/ строку договору не передбачена.
При цьому вказує, що процентна ставка «Стандарт» – фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 1 % за один день користування кредитом, яка застосовується протягом перших чергових періодів користування кредитом, зазначених у графіку платежів. Розмір процентної ставки не може бути збільшено в односторонньому порядку. Процентна ставка «Економ» – фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 0,5 за один день користування кредитом, яка застосовується протягом чергових періодів, наступних за черговими періодами, в яких застосовується процентна ставка «Стандарт». Розмір процентної ставки не може бути збільшено в односторонньому порядку. Комісія 9 % від суми кредиту та дорівнює 540 грн. Нараховується кредитором обліковується в день видачі кредиту, сплачується згідно з графіком платежів. Комісія за обслуговування кредитної заборгованості – 540 грн у кожному з 2 чергових періодів, наступних за першим черговим періодом, нараховується кредитором та обліковується у перший день кожного з 2 чергових періодів, наступних за першим черговим періодом, сплачується згідно з графіком платежів. Неустойка 90 грн, що нараховується за кожен день невиконання/неналежного виконання кожного окремого зобов`язання незалежно від суми невиконаного/неналежно виконаного зобов`язання. 
Також зазначає, що свої зобов`язання позивач виконав у повному обсязі, однак відповідачка свої зобов`язання не виконала, кредит та проценти не сплачує з моменту отримання коштів, у зв`язку з чим утворилась заборгованість у розмірі 18 060 грн, що складається з заборгованості по тілу кредиту в розмірі 6 000 грн, по процентам в розмірі 7 440 грн, комісія 540 грн, додаткова комісія 1 080 грн та неустойка 3 000 грн. 
Посилаючись на зазначені обставини, представник ТОВ «Споживчий центр» просив суд стягнути з ОСОБА_1 на користь позивача зазначену суму заборгованості за кредитом і судові витрати у справі.

Короткий зміст рішень суду першої інстанції
Рішенням Погребищенського районного суду Вінницької області від 13 січня 2026 року в задоволенні позову відмовлено.
Рішення суду мотивоване тим, що додана до позовної заяви довідка-розрахунок про стан заборгованості за кредитним договором № 01.12.2024-100001116 від 01.12.2024 судом як належний та допустимий доказ не приймається, оскільки є одностороннім документом, складеним позивачем. Отже така довідка сама по собі не підтверджує наявність і обсяг фінансових зобов`язань відповідачки за відсутності первинних бухгалтерських документів, зокрема виписок про рух коштів по банківському рахунку, меморіальних ордерів чи інших розрахункових документів.
Також місцевий суд не взяв до уваги як доказ надання кредитних коштів лист ТОВ «Універсальні платіжні рішення» від 14.10.2025 № 830-1410 на адресу ТОВ «Споживчий центр», оскільки зазначений лист не є первинним бухгалтерським документом у розумінні законодавства.
З урахуванням наведеного суд першої інстанції дійшов висновку, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження факту перерахування грошових коштів на рахунок відповідачки, укладення кредитного договору та наявності заборгованості на момент звернення до суду з цим позовом.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги
У лютому 2026 року позивач ТОВ «Споживчий центр», діючи через свого представника Ларіонова К. О., подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність такого рішення вимогам законності та обґрунтованості, оскільки суд неналежним чином дослідив докази, чим порушив норми матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за кредитним договором за тілом, процентами та комісією скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги у відповідній частині, судові витрати покласти на відповідача.

Рух справи в суді апеляційної інстанції
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Вінницького апеляційного суду від 16 лютого 2026 року для розгляду цієї справи визначено склад колегії суддів: головуючий – суддя Войтко Ю. Б., судді: Міхасішин І. В., Стадник І. М.
Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 20 лютого 2026 року відкрито апеляційне провадження у справі та надано відповідачці строк для подання відзиву на апеляційну скаргу, витребувано матеріали цивільної справи з місцевого суду.
Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 03 березня 2026 року справу призначено до апеляційного розгляду без повідомленням сторін.
Відповідачка ОСОБА_1 не скористалася правом подати відзив на апеляційну скаргу.
Згідно з частиною третьою статті 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Аргументи учасників справи
Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу
Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції у цій справі встановив незвично високий та заздалегідь недосяжний стандарт доказування, нехтуючи принципами змагальності і рівності сторін, та дійшов помилкового висновку про відмову в задоволенні позову ТОВ «Споживчий Центр» у зв`язку з недоведеністю надання ОСОБА_1 кредиту та розміру заборгованості. 
Звертає увагу на те, що висновки суду не відповідають наявним у матеріалах справи доказам. Між сторонами було досягнуто згоди щодо усіх істотних умов правочину (кредитного договору) та підписано відповідачем одноразовим ідентифікатором. Вказані обставини відповідачка не спростувала належними та допустимими доказами. При цьому лист ТОВ «УПР» про перерахування коштів є належним доказом, оскільки містить інформацію про перерахування грошових коштів за кредитним договором. Отже, підписавши договір, відповідачка підтвердила, що ознайомлена із усіма умовами, в тому числі й порядком та строками повернення кредиту, сплати процентів, розуміє та зобов`язується їх виконувати. За відсутності доказів оскарження відповідачкою умов договору щодо встановлення комісії, відсутні підстави для відмови у стягненні вказаного платежу.
Також зауважує, що суд першої інстанції безпідставно відхилив як належний і допустимий доказ довідку-розрахунок про стан заборгованості за кредитним договором.

Фактичні обставини справи, встановлені судом
У справі встановлено, що 01.12.2024 між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір (оферти).
Відповідно до умов договору позичальнику надано кредит у розмірі 6 000 грн строком на 155 днів з дати його надання, дата повернення кредиту 04.05.2025. 
Процентна ставка» Стандарт» – фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 1% за 1 (один) день користування кредитом, яка застосовується протягом перших 3 чергових періодів користування кредитом. Процентна ставка «Економ» – фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 0,5 за один день користування кредитом, яка застосовується протягом чергових періодів, наступних за черговими періодами, в яких застосовується процентна ставка «Стандарт».
Комісія, пов`язана з наданням кредиту – 9% від суми кредиту та дорівнює 540 грн. Комісія за обслуговування кредитної заборгованості – 540 грн у кожному з 2 чергових періодів, наступних за першим черговим періодом. 
Денна процентна ставка – загальні витрати за споживчим кредитом за кожний день користування кредитом протягом всього строку, на який надається кредит, виражені у процентах від загального розміру виданого кредиту. Денна процентна ставка та її розрахунок: 0,97%. (денна процентна ставка) дорівнює (9060/6000)/155х100%.
Проценти розраховуються шляхом множення всієї суми кредиту на кількість днів користування кредитом/залишком кредиту та на процентну ставку, яка застосовується у відповідний період.
Неустойка: 90 грн, що нараховується за кожен день невиконання/неналежного виконання кожного окремого зобов`язання незалежно від суми невиконання /неналежного виконання зобов`язання.
Розмір процентів відповідно до статті 625 ЦК України становить 547,5% річних, які нараховуються від простроченої позичальником суми. 
Укладення договору підтверджується наявною в матеріалах справи копією заявки на укладення кредитного договору та копією відповіді позичальника про прийняття пропозиції (акцепт) які містять електронний підпис відповідача, що здійснений за допомогою одноразового ідентифікатора Е646 (а.с.22-24).
Згідно з п. 3.1 договору за цим договором кредитодавець зобов`язується надати кредит позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти, комісії.
Пунктом 3.2 встановлено, що кредит надається на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.
Відповідно до п. 4.1 договору кредитодавець надає позичальнику кредит на умовах його строковості, платності і поворотності. Спосіб перерахування Позичальнику коштів у рахунок кредиту: перерахування на рахунок споживача, включаючи використання реквізитів електронного платіжного засобу споживача 4149-49ХХ-ХХХХ-6546.
Згідно з п. 4.3. договору днем надання кредиту вважається списання відповідної суми коштів з рахунку кредитодавця, а днем погашення кредиту/сплати платежу день надходження коштів у касу кредитодавця готівкою або зарахування на поточний рахунок кредитодавця, що підтверджується випискою з поточного рахунку кредитодавця.
Відповідно до листа ТОВ «Універсальні платіжні рішення» від 14.10.2025 № 830-1410 на адресу ТОВ «Споживчий центр» на виконання договору на переказ коштів від 01.04.2024 ФК-П-2024/01-2 (а.с.14-18) 01.12.2024 о 17:40:17 було успішно перераховано кошти на платіжну картку клієнта 4149499998836546 на суму 6 000 грн, номер транзакції в системі iPay.ua – 582278985, призначення платежу – видача за договором кредиту №01.12.2024-100001116 (а.с.27).
Згідно з довідкою-розрахунком про стан заборгованості за кредитним договором № 01.12.2024-100001116 від 01.12.2024 заборгованість ОСОБА_1 складає 18 060 грн, з яких: 6 000 грн – основний борг, 7 440 грн – проценти, 540 грн – комісія за надання, 1 080 – комісія за обслуговування; 3 000 грн – неустойка. Проценти за кредитом нараховані за період з 01.12.2024 по 04.05.2025 (а.с.28).

Позиція суду апеляційної інстанції
Відповідно до частини тринадцятої статті 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Згідно положень частини першої статті 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Враховуючи вищенаведені норми, дана справа розглядається судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи.
Суд, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до вимог частин першої і другої статті 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Відтак, враховуючи межі апеляційного оскарження за скаргою позивача, предметом апеляційного перегляду є вирішення судом першої інстанції позовних вимог про стягнення заборгованості за кредитним договором, а саме, за тілом, процентами та комісією.
Критерії оцінки правомірності оскаржуваного судового рішення визначені в статті 263 ЦПК України, відповідно до яких судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Указаним критеріям рішення суду першої інстанції в повній мірі не відповідає.
Мотиви, з яких виходить суд апеляційної інстанції, та застосовані норми права
Згідно зі статтями 4, 5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно з частинами першою, п`ятою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).
Відповідно до пункту 4 частини третьої статті 129 Конституції України основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.
У справі, що переглядається, судом встановлено, що 01.12.2024 між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 було укладено Кредитний договір (оферти) №01.12.2024-10000116, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію».
Указаний Договір складається з Пропозиції про укладення кредитного договору (оферти), заявки та Підтвердження позичальника про укладення кредитного договору.
Відповідно до умов цього Договору, відповідачці було надано кредит у розмірі 6 000 грн строком на 155 днів. Процентна ставка «фіксована незмінна у розмірі 1 % за один день користування кредитом. Дата повернення кредиту 04.05.2025.
Встановлено комісію в розмірі 540 грн, пов`язану з наданням кредиту.
Згідно із довідкою-розрахунком про стан заборгованості за кредитним договором №01.12.2024-100001116 від 01.12.2024, заборгованість ОСОБА_1 складає 18 060 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту – 6 000 грн, заборгованість за процентами – 7 440 грн, комісія за надання 540 грн, неустойка 3 000 грн, комісія за обслуговування 1 080 грн.
Також, в матеріалах наявна інформаційна довідка ТОВ «Універсальні платіжні рішення» №83-1410 від 14.10.2025 з повідомленням, що відповідно до договору про переказ коштів ФК-П-2024/01-2 від 01.04.2024, було успішно перераховано кошти на платіжну картку НОМЕР_1 , номер транзакції в системі iPay.ua - 582278985, призначення платежу: видача за договором кредиту: №01.12.2024-100001116.
Правовідносини між сторонами, які виникли на підставі вищенаведених фактичних обставин щодо стягнення кредитного боргу, регламентуються такими правовими нормами.
Статтею 11 ЦК України встановлено, що договори та інші правочини є однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків.
В силу статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Частиною першою статті 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України, норми якої в силу частини другої статті 1054 ЦК України поширюються на кредитні відносини, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.
Положеннями статті 546 ЦК України визначено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов`язання.
Статтею 549 ЦК України унормовано, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Із положень статті 610 ЦК України слідує, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Як передбачено частиною першою статті 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Аналіз указаних норм права дає підстави для висновку, що цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів.
Ураховуючи презумпцію відплатності кредитного договору, позичальник зобов`язаний повернути кредит і сплатити проценти за користування грошовими коштами, а у разі прострочення виконання зобов`язання сплатити пеню, якщо інше не встановлено договором або законом.
Зобов`язання за договором повинні виконуватися сторонами належним чином відповідно до його умов, а також вимог актів цивільного законодавства.
Боржник визнається таким, що прострочив виконання зобов`язання за договором, якщо він не приступив до його виконання, тобто не виконує дій, які випливають із змісту зобов`язання, в строки, встановлені договором.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами виконання ТОВ «Споживчий центр» умов договору в частині надання позикодавцем кредиту позичальникові у розмірі 6 000 грн, то відповідно і не доведено наявність заборгованості на момент звернення до суду з цим позовом.
Колегія суддів не погоджується із наведеними висновками місцевого суду, з огляду на таке.
Так, Заявка споживача ОСОБА_1 , яка підписана одноразовим ідентифікатором, відповідь позичальника про прийняття пропозиції (акцепт) містять реквізити належного позичальнику електронного засобу для перерахування коштів позичальнику за даним договором 4149-49хх-хххх-6546.
До матеріалів справи приєднано інформаційну довідку ТОВ «Універсальні платіжні рішення» №83-1410 від 14.10.2025 з повідомленням, що відповідно до договору про переказ коштів ФК-П-2024/01-2 від 01.04.2024, було успішно перераховано кошти на платіжну картку  НОМЕР_1 , номер транзакції в системі iPay.ua - 582278985, призначення платежу: видача за договором кредиту: №01.12.2024-100001116.
Отже позивачем було перераховано кошти на картковий рахунок відповідача за допомогою інтернет-еквайрингу – iPay.
Відповідно до пункту 11 частини першої статті 1 закону України «Про платіжні послуги» еквайрингова установа (далі - еквайр) - надавач платіжних послуг, який надає послугу еквайрингу платіжних інструментів та має ліцензію на надання такої послуги.
Частиною четвертою статті 31 закону України «Про платіжні послуги» визначено, що після виконання платіжної операції надавач платіжних послуг платника зобов`язаний надати платнику у спосіб та в порядку, визначені договором, таку інформацію: відомості, які дають змогу платнику ідентифікувати виконану платіжну операцію та інформацію про отримувача (за наявності технічної можливості); суму платіжної операції у валюті рахунку платника та у валюті платіжної операції; суму всіх комісійних винагород та зборів, що утримані з платника за виконання платіжної операції (за наявності технічної можливості розмір кожної комісійної винагороди зазначається окремо); курс перерахунку іноземної валюти (якщо платнику надавалися послуги з виконання операцій з обміну іноземної валюти); дату і час прийняття до виконання платіжної інструкції, дату валютування (у разі її зазначення).
Еквайр зобов`язаний надати держателю платіжної картки (платнику) квитанцію платіжного терміналу (пункти 156, 160 Положення про порядок емісії та еквайрингу платіжних інструментів, затвердженого постановою Правління НБУ від 29.07.2022 №164.
Згідно з договором про надання послуг еквайрингу, порядок здійснення платіжної операції відбувався за умови надання позивачем платіжної інструкції через інформаційний обмін електронними повідомленнями між програмно-технічними комплексами, у зв`язку з чим такі платіжні інструкції у позивача відсутні.
Отже, позивач надав на підтвердження переказу коштів лист ТОВ «Універсальні платіжні рішення» №83-1410 від 14.10.2025, який є первинним платіжним документом у розумінні Закону України «Про платіжні послуги», оскільки містить усі відомості щодо платіжної операції відповідно до вищезазначеного закону, а відтак є належним та допустимим доказом видачі коштів відповідачу.
Доказів того, що персональні дані ОСОБА_1 (паспортні дані, РНОКПП тощо) були використані кредитором чи іншими особами для укладення кредитного договору від її імені, відповідачкою не надані. До правоохоронних органів із відповідною заявою щодо вчинення відносно неї шахрайських дій позичальник не зверталася.
Також не спростовано, що банківська платіжна картка номер НОМЕР_2 хх-хххх-6546 не належить ОСОБА_1 .
Оскільки ТОВ «Споживчий центр» не є банківською установою, а має статус фінансової установи, яка здійснює господарську діяльність з надання фінансових послуг, зокрема надання кредитів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, без відкриття рахунку, тому не може надати первинні банківські документи, а відтак наведений позивачем у позовній заяві розрахунок є належним та допустимим доказом заборгованості та її розміру у справі.
Апеляційний суд бере до уваги, що висновки про достатність доказів, які були надані позивачем наявні у цілому ряді постанов Верховного Суду.
Так, у постанові від 16.12.2020 у справі № 561/77/19, скасовуючи судові рішення про відмову у позові і ухвалюючи нове про стягнення боргу за кредитним договором, Верховний Суд зазначив, що матеріали справи містять достатньо доказів, з яких вбачається, що між сторонами був укладений кредитний договір в електронній формі, умови якого позивачем були виконані, однак відповідач у передбачений договором строк кредит не повернув.
Такі ж висновки щодо правомірності укладання сторонами кредитного договору в електронній формі та його відповідність вимогам закону, в тому числі Закону України «Про електронну комерцію», містять постанови Верховного Суду від 23.03.2020 у справі №404/502/18, від 12.01.2021 у справі № 524/5556/19 та від 10.06.2021 у справі №234/7159/20.
Апеляційний суд зауважує, що ОСОБА_1 не надала заперечень проти факту укладення кредитного договору та отримання кредитних коштів.
Отже факт укладення договору та отримання ОСОБА_1 кредитних коштів у розмірі 6 000 грн апеляційний суд вважає доведеним повністю.
Згідно із пунктом 4 статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» №1734-VIII загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту. 
Відповідно до частини другої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.
У Заявці кредитного договору (кредитної лінії) зазначено: «Комісія, пов`язана з наданням Кредиту (надалі – «Комісія за надання», «Комісія»; економічна сутність – плата за надання Кредиту) – 9% від суми Кредиту та дорівнює 540 грн 00 коп. Комісія розраховується шляхом множення суми Кредиту (база розрахунку) на розмір Комісії у відсотковому значенні. Нараховується Кредитором та обліковується в день видачі кредиту, сплачується згідно Графіку платежів» (п.8).
Відтак, комісія пов`язана із наданням послуги, а саме: перерахування кредитодавцем коштів на рахунок, вказаний позичальником, з використанням стороннього сервісу – інтернет-еквайрингу.
У Заявці кредитного договору (кредитної лінії) зазначено: «Комісія за обслуговування кредитної заборгованості» (надалі – «Комісія за обслуговування», «Комісія») – 540 грн у кожному з 2 чергових періодів, наступних за першим черговим періодом. Комісія за обслуговування нараховується Кредитором та обліковується в перший день кожного з 2 чергових періодів, наступних за першим черговим періодом, сплачується згідно Графіку платежів. Комісія за обслуговування встановлюється (економічна сутність) за організацію та забезпечення надання інформаційної підтримки позичальника по телефону, в особистому кабінеті та на відділеннях, забезпечення надання можливості робити платежі онлайн на відділеннях, забезпечення надання можливості відновлення забутого паролю для входу в особистий кабінет як віддалено, так і на відділеннях, забезпечення інформування про дати сплати чергового платежу, консультаційні послуги, інші послуги, які прямо не вказані в даному пункті, однак, надання яких забезпечено Кредитодавцем та пов`язане з обслуговуванням кредитної заборгованості. До Комісії за обслуговування кредитної заборгованості не включено послуги, які Кредитодавець зобов`язаний надавати Позичальнику безоплатно відповідно до чинного законодавства, зокрема, за надання один раз на місяць на вимогу споживача інформації про споживчий кредит» (п.9).
Безоплатність надання цих послуг законодавством не встановлена. Договором застережено, що до складу даної комісії не включено послуги, які кредитодавець зобов`язаний надавати позичальнику безоплатно відповідно до чинного законодавства.
Отже, нарахування комісії, що становить в загальному розмірі 1 620 грн, не суперечить закону та підлягає стягненню із боржника.
З матеріалів справи вбачається, що пропозиція про укладення кредитного договору, заявка кредитного договору, відповідь позичальника про прийняття пропозиції кредитного договору підписані відповідачкою одноразовим ідентифікатором.
Своїм підписом в договорі відповідачка також підтвердила, що ознайомлена з усіма умовами, в тому числі, й порядком та строками повернення кредиту та сплати процентів, розуміє та зобов`язується їх виконувати.
Отже суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про недоведеність виконання ТОВ «Споживчий центр» зобов`язання з надання ОСОБА_1 кредиту в сумі 6 000 грн шляхом перерахування коштів на картковий рахунок номер НОМЕР_2 хх-хххх-6546, зазначений відповідачкою у договорі.
Ураховуючи вищевикладене, із відповідачки на користь позивача підлягає стягненню заборгованість у розмірі 15 060 грн, із яких: 6 000 грн заборгованість за тілом кредиту, 7 440 грн заборгованість за відсотками та 1 620 грн комісії.
Щодо нарахування позивачем неустойки за неналежне виконання зобов`язання боржником, апеляційний суд зазначає таке.
Так, відповідно до статті 4 ЦК України основу цивільного законодавства України становить Конституція України. Основним актом цивільного законодавства є Цивільний кодекс України. Актами цивільного законодавства є також інші закони України, які приймаються відповідно до Коституції України та цього Кодексу (далі - закон).
Велика Палата Верховного Суду неодноразово виснувала, що якщо ЦК України та інший нормативно-правовий акт, який має юридичну силу закону України, містять однопредметні приписи різного змісту, то пріоритетними є приписи ЦК України (постанови від 22 червня 2021 року у справі №334/3161/17 (пункт 17), від 18 січня 2022 року у справі №910/17048/17 (пункт 78), від 29 червня 2022року у справі №477/874/19 (пункт 69)).
Згідно з пунктом 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установивши, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого відповідним законом України від 24 лютого 2022 року №2102-ІХ, на всій території України введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, дія якого триває до теперішнього часу.
Оскільки неустойка за кредитним договором нарахована після 01.12.2024, то відповідачка звільняється від обов`язку її сплати на користь позивача.
Правовий аналіз наведених норм законодавства та встановлених судом фактичних обставин у своїй сукупності дозволяють колегії суддів апеляційного суду зробити висновок про те, що позовні вимоги ТОВ «Споживчий центр» підлягають частковому задоволенню.
Отже, доводи апеляційної скарги знайшли своє підтвердження під час апеляційного перегляду справи.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Відповідно до пункту 2 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення. 
Згідно зі статтею 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. 
З огляду на встановлені обставини, колегія суддів вважає, що наявні підстави для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Щодо судових витрат 
В силу вимог частини 13 статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Згідно з частиною першою статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Звертаючись до суду з позовом, ТОВ «Споживчий центр» сплатило судовий збір в розмірі 2 422,40 грн.
Також позивачем було сплачено судовий збір за подання цієї апеляційної скарги в розмірі 3 633,60 грн.
Таким чином, враховуючи пропорційність розміру задоволених позовних вимог (83,39 %) позивач має право на відшкодування витрат зі сплати судового збору в розмірі 2 020,04 грн за подання позовної заяви та 3 030,06 грн за подання апеляційної скарги, а всього 5 050,10 грн.
Керуючись статтями 367, 368, 369, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,
постановив:
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр», в інтересах якого діє представник Ларіонов Костянтин Олександрович, задовольнити.
Рішення Погребищенського районного суду Вінницької області від 13 січня 2026 року скасувати та ухвалите нове.
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 01.12.2024-100001116 від 01 грудня 2024 року задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» (ЄДРПОУ 37356833) заборгованість за кредитним договором у розмірі 15 060 (п`ятнадцять тисяч шістдесят) грн 00 коп., з яких 6 000 грн – заборгованість за тілом кредиту, 7 440 грн – заборгованість за відсотками, 1 620 грн – заборгованість за комісією. 
В решті позову відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» (ЄДРПОУ 37356833) 5 050 (п`ять тисяч п`ятдесят) грн 10 коп. судового збору.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, не підлягає.

Головуючий          Ю. Б. Войтко

Судді:          І. В. Міхасішин

І. М. Стадник