Дата документу 24.03.2026 Справа № 332/424/24

ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

 
Єдиний унікальний № 332/424/24 
Провадження №22-ц/807/295/26 
Головуючий в 1-й інстанції – Кучерук І.Г.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2026 року місто Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого, судді-доповідача	Кухаря С.В.,	
суддів:	Кочеткової І.В., Полякова О.З.,	
секретар	Остащенко О.В.	

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в особі представника – адвоката Ігнатова Євгена Євгеновича на рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 14 жовтня 2025 року ухвалене у м. Запоріжжі (повний текст рішення складено 22 жовтня 2025 року) у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення грошової компенсації частини вартості спільного майна подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, яке є об`єктом спільної сумісної власності,- 

В С Т А Н О В И В:

У січні 2024 року ОСОБА_2 в особі представника – адвоката Мазур Олени Сергіївни звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення грошової компенсації частини вартості спільного майна подружжя, який було уточнено шляхом збільшення вимог позову 11.03.2025 року. В обґрунтування позову зазначала, що 04 квітня 1997 року між позивачкою ОСОБА_3 та відповідачем ОСОБА_1 був укладений шлюб. Під час шлюбу позивачкою та відповідачем у спільну власність було набуте рухоме майно – транспортні засоби: 1) автомобіль марки OPEL, модель INSIGNIA, державний номерний знак НОМЕР_1 , VIN-код: НОМЕР_2 , рік випуску 2010, який був зареєстрований за ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 ; 2) автомобіль марки Citroen модель C1, 2013 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_4 , який був зареєстрований за ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_5 ; 3) автомобіль марки VOLKSWAGEN, модель GOLF, рік випуску 2009, дата державної реєстрації за ОСОБА_1 – 30.07.2022 року, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_6 . Нещодавно позивачці стало відомо, що на підставі договору купівлі-продажу укладеному в ТСЦ МВС №2343 № 2023/3802272 від 04 травня 2023 року та на підставі акту огляду експерта серії 2343 №1355722 від 04 травня 2023 року автомобіль марки OPEL, модель INSIGNIA, державний номерний знак НОМЕР_1 відповідачем був одноособово, без згоди позивачки, відчужений на іншого власника за 301575,00 грн. Крім того, ОСОБА_1 належав транспортний засіб марки VOLKSWAGEN модель GOLF, рік випуску 2009, дата державної реєстрації за особою – 30.07.2022, об`єм двигуна – 1595 см3, потужність двигуна – 75 кВт, який він перереєстрував на іншого власника 16.11.2022 року, тобто без згоди дружини. Ціна транспортного засобу складає 304438,00 грн. Грошові кошти отримані від продажу транспортних засобів VOLKSWAGEN GOLF та OPEL INSIGNIA ОСОБА_1 витратив не в інтересах сім`ї та приховав факт відчуження автомобілів від ОСОБА_2 . Всього від продажу двох автомобілів ОСОБА_1 отримав 606 013, 00 грн. Позивачка просила суд стягнути з ОСОБА_1 грошову компенсацію вартості 1/2 частини транспортних засобів: автомобілю марки OPEL, модель INSIGNIA, державний номерний знак НОМЕР_1 , VIN-код: НОМЕР_2 , рік випуску 2010 в розмірі 150 787,50 гривень, автомобілю марки VOLKSWAGEN, модель GOLF, державний номерний знак НОМЕР_7 , VIN-код: НОМЕР_8 , рік випуску 2009, у розмірі 152 219 грн., а всього 303 006,50 грн. Судові витрати покласти на відповідача.

У квітні 2024 року ОСОБА_1 в особі представника – адвоката Ігнатова Євгена Євгеновича через систему «Електронний суд» подав зустрічну позовну заяву до ОСОБА_2 , у якій просив суд поділити спільне майно подружжя, яке є об`єктом спільної сумісної власності, а саме автомобіль марки CITROEN С1, 2013 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_4 ., залишивши вказаний автомобіль у власності ОСОБА_2 , стягнувши з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 компенсацію вартості 1/2 частини автомобіля у сумі 125000 грн. 

Рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 14 жовтня 2025 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено повністю.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошову компенсацію вартості 1/2 частини транспортних засобів: автомобіля марки OPEL, модель INSIGNIA, державний номерний знак НОМЕР_1 , VIN-код: НОМЕР_2 , рік випуску 2010 в розмірі 150787,5 грн. та автомобіля марки VOLKSWAGEN, модель GOLF, державний номерний знак НОМЕР_7 , VIN-код: НОМЕР_8 , рік випуску 2009, у розмірі 152219 грн., а всього 303 006 грн. 50 коп.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 сплачений судовий збір у сумі 2 725 грн. 65 коп.
Зустрічні позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.
Поділено спільне майно подружжя, яке є об`єктом спільної сумісної власності.
Залишено у власності ОСОБА_2 автомобіль марки Citroen C1, 2013 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_4 .
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , компенсацію вартості 1/2 частини вартості спільного сумісного майна подружжя у сумі 102334 грн.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 819 грн.
В іншій частині зустрічного позову – відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_1 в особі представника – адвоката Ігнатова Євгена Євгеновича подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить частково скасувати рішення суду, в частині задоволенні позовних вимог щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 1/2 частини вартості автомобіля марки VOLKSWAGEN, модель GOLF, рік випуску 2009, у розмірі 152 219 грн. і ухвалити в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні таких вимог. Вирішити питання щодо судових витрат.

Узагальненими доводами апеляційної скарги є те, що рішення суду прийнято внаслідок неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи. Суд під час розгляду справи проігнорував доводи відповідача, що грошові кошти від продажу автомобіля VOLKSWAGEN, модель GOLF, рік випуску 2009, були використані на придбання автомобіля марки OPEL, модель INSIGNIA, рік випуску 2010.

Відповідно до відзиву на апеляційну скаргу ОСОБА_2 в особі представника – адвоката Мазур Олени Сергіївни зазначає, що під час розгляду справи судом першої інстанції надано належну правову оцінку правовідносинам, що склалися між сторонами у справі, з`ясовано їх правовому природу та як наслідком винесено обґрунтоване та законне рішення. В зв`язку з наведеним, просить у задоволенні апеляційної скарги відмовити у повному обсязі, рішення суду першої інстанції залишити в силі.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю - доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

Згідно з частинами першою-третьою статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Під час ухвалення рішення суд у відповідно до вимог статті 264 ЦПК України повинен вирішити чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Ухвалюючи рішення у справі, суд першої інстанції, правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідивши наявні у справі докази і надавши їм належну оцінку та дійшов правильного висновку про те, що позовні вимоги за первісним позовом підлягають задоволенню повністю, а зустрічні позовні вимоги, частковому задоволенню.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 і ОСОБА_1 перебували у шлюбі зареєстрованому 04.04.1997 року відділом реєстрації актів громадянського стану Василівської райдержадміністрації Запорізької області, актовий запис № 31.

Заочним рішенням Заводського районного суду м. Запоріжжя від 11.03.2024 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвано. 

Відповідно до інформації ТСЦ МВС №1242, автомобіль CITROEN C1, 2013 року випуску, об`єм - 998 см3, кузов НОМЕР_9 , зареєстрований 26.10.2019 року за ОСОБА_2 . Подальшій перереєстрації не підлягав.

Відповідно до інформації ТСЦ МВС №2343, 03.05.2023 року було здійснено первинну реєстрацію Б/В ТЗ придбаного в торгівельній організації який ввезено з-за кордону марки OPEL INSIGNIA, 2010 року випуску VIN НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_1 . 04.05.2023 року було здійснено перереєстрацію цього ТЗ на іншого власника.

Відповідно до інформації ТСЦ МВС №2343 за ОСОБА_1 обліковується транспортний засіб марки, модель VOLKSWAGEN GOLF, рік випуску 2009, дата реєстрації за особою 30.07.2022 року, об`єм двигуна – 1595 см3, потужність двигуна – 75 кВт, дата перереєстрації на іншого власника 16.11.2022 року.

Таким чином, у період шлюбу було придбано транспортні засоби: автомобіль CITROEN C1 2013 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_4 , який зареєстрований на ОСОБА_2 ; автомобіль VOLKSWAGEN GOLF, рік випуску 2009, державний номерний знак НОМЕР_7 , який зареєстрований на ОСОБА_1 ; автомобіль OPEL INSIGNIA, 2010 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_10 .

Згідно до договору продажу транспортного засобу від 04.05.2023 року ОСОБА_1 продав транспортний засіб OPEL INSIGNIA номерний знак НОМЕР_10 , кузов(рама/шасі) НОМЕР_2 за грошову суму в 301575 грн.

Відповідно до інформації ТСЦ МВС №2342, і згідно до договору продажу 2324/2022/3513824 від 16.11.2022 року, ОСОБА_1 продав транспортний засіб VOLKSWAGEN GOLF державний номерний знак НОМЕР_7 , VIN: НОМЕР_8 за грошову суму в 304438 грн.

Задовольняючи вимоги первісного позову повністю, а вимоги зустрічного позову частково, суд першої інстанції виходив з того, що посилання ОСОБА_1 на те, що ОСОБА_2 надала свою усну згоду на вчинення правочинів і правочини здійснені в інтересах сім`ї, не підтверджені жодними доказами. Таким чином, з відповідача за первісним позовом ОСОБА_1 на користь позивачки за первісним позовом ОСОБА_2 в порядку поділу майна, підлягає стягненню 1/2 частина вартості відчужених ним в період шлюбу без згоди другого подружжя і не в інтересах сім`ї автомобілів VOLKSWAGEN GOLF державний номерний знак НОМЕР_7 , VIN: НОМЕР_8 та OPEL INSIGNIA номерний знак НОМЕР_10 , кузов(рама/шасі) НОМЕР_2 . Враховуючи те, що автомобілі були реалізовані за грошові суми в 304438 грн. і 301575 грн., то підлягає до стягненню їх частина, що складає 303006 грн. 50 коп., і відповідно позовні вимоги позивачки за первісним позовом ОСОБА_2 необхідно задовольнити. Оскільки відповідно до висновку про ринкову вартість майна, а саме автомобіля марки CITROEN C1 державний номерний знак НОМЕР_4 станом на 05.09.2024 року, вартість автомобіля складає 204668 грн., компенсація замість частки у праві спільної сумісної власності на майно – автомобіля марки CITROEN C1 державний номерний знак НОМЕР_4 , яка підлягає стягненню з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 має становити суму 102334 грн.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції враховуючи наступне.

Відповідно до положень ч. 1, 2 ст. 60 СК України, майно набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Частиною першою статті 70 СК України визначено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Аналіз статей 69, 70 СК України свідчить про те, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Майно, яке належить подружжю на праві спільної сумісної власності, при його розподілі ділиться в рівних частках між ними, якщо шлюбним договором або домовленістю не визначено іншого. Постанова ВП ВС від 21.11.2018 у справі № 372/504/17 (провадження № 14-325цс18). Аналогічна позиція сформульована у постановах ВС від 12.02.2020 у справі № 725/1776/18 (провадження № 61-7911св19); від 06.02.2018 у справі № 235/9895/15-ц (провадження № 61-2446св18); від 05.04.2018 у справі № 404/1515/16-ц (провадження № 61-8518св18).

Предметом розгляду справи являється, зокрема як однієї з його частин, поділ неподільної речі – автомобіля марки CITROEN C1 2013 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_4 , який зареєстрований на позивачку за первісним позовом - ОСОБА_2 .

За змістом ч. 4 ст. 71 СК України, згоду на отримання компенсації замість частки у праві спільної сумісної власності на майно при його поділі має надати той із подружжя, на чию користь таку компенсацію присуджує суд.

Позивач за зустрічним позовом ОСОБА_1 просив суд стягнути на його користь грошову компенсацію вартості 1/2 частини автомобіля марки CITROEN C1, та залишити у власності ОСОБА_2 сам автомобіль, що не заперечується відповідачкою за зустрічним позовом ОСОБА_2 .

Враховуючи висновок, який складений суб`єктом оціночної діяльності, про ринкову вартість автомобіля марки CITROEN C1 державний номерний знак НОМЕР_4 станом на 05.09.2024 року, яка складає 204668 грн., суд дійшов обґрунтованого висновку, що компенсація замість частки у праві спільної сумісної власності на майно – автомобіля марки CITROEN C1 державний номерний знак НОМЕР_4 , має становити суму 102 334 грн.

Розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Факт реєстрації рухомого майна, придбаного у період шлюбу, на ім`я одного з подружжя не означає, що воно належить лише особі, на ім`я якої зареєстроване. Таке майно є спільною сумісною власністю подружжя, а тому відчуження частки цього майна на без згоди іншого з подружжя порушує право останнього як співвласника на вільне користування і розпорядження майном.

Згідно до договору продажу транспортного засобу від 04.05.2023 року ОСОБА_1 продав транспортний засіб OPEL INSIGNIA номерний знак НОМЕР_10 , кузов(рама/шасі) НОМЕР_2 за грошову суму в 301575 грн.

Відповідно до інформації ТСЦ МВС №2342, і згідно до договору продажу 2324/2022/3513824 від 16.11.2022 року, ОСОБА_1 продав транспортний засіб VOLKSWAGEN GOLF державний номерний знак НОМЕР_7 , VIN: НОМЕР_8 за грошову суму в 304438 грн.(а.с. 169-171).

Згідно з ч. 3 ст. 61 СК України, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно з ч. 3 ст. 65 СК України для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово.

Автомобіль є цінною річчю, а тому його продаж може здійснюватись за письмової згоди другого з подружжя.

Відповідно до ч. 4 ст. 65 СК України договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї.

Відповідно до Постанови Верховного Суду від 30.01.2019 року (справа № 158/2229/16-ц, провадження № 61-19420св18), у випадку коли при розгляді вимог про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі.

Факт використання коштів отриманих від продажу спільного майна в інтересах сім`ї повинен доводити той із подружжя, хто відчужив таке майно без згоди на це іншого подружжя.

Оскільки норми СК України передбачають надання згоди іншого з подружжя на відчуження цінної речі, якою є автомобіль, у письмовому вигляді, тому наявність такої згоди може бути доведена лише письмовими доказами. 

Частиною 1 статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. 

Відповідно до положень частини першої та шостої статті 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Отже, посилання відповідача за первісним позовом ОСОБА_1 на те, що позивачка надала свою усну згоду на вчинення правочинів і правочини здійснені в інтересах сім?ї, не підтверджені жодними доказами, а тому об`єктивно відхилені судом першої інстанції.

З урахуванням зазначеного, суд дійшов обґрунтованого висновку, що з відповідача за первісним позовом ОСОБА_1 на користь позивачки за первісним позовом ОСОБА_2 в порядку поділу майна, підлягає стягненню 1/2 частина вартості відчужених ним в період шлюбу без згоди другого подружжя і не в інтересах сім?ї автомобілів VOLKSWAGEN GOLF державний номерний знак НОМЕР_7 , VIN: НОМЕР_8 та OPEL INSIGNIA номерний знак НОМЕР_10 , кузов(рама/шасі) НОМЕР_2 .

А враховуючи те, що автомобілі були реалізовані за грошові суми в 304438 грн. і 301575 грн., то підлягає до стягненню їх 1/2 частина, що складає 303006 грн. 50 коп., і відповідно позовні вимоги позивачки за первісним позовом ОСОБА_2 підлягають задоволенню.

Як суду першої інстанції так і апеляційному суду ОСОБА_1 не надав жодних доказів своїх доводів, що грошові кошти від продажу автомобіля VOLKSWAGEN, модель GOLF, рік випуску 2009, були використані на через декілька місяців саме на придбання автомобіля марки OPEL, модель INSIGNIA, рік випуску 2010, а не на інші потреби.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, на підставі належним чином оцінених доказів, наданих сторонами, прийшов до правильного висновку, задоволення первісних позовних вимога та частковому задоволенню зустрічних позовних вимог.

Такі висновки суду першої інстанції відповідають обставинам справи, які встановлені відповідно до вимог процесуального закону.

При вирішенні спору суд бере до уваги, що частиною четвертою статті 10 ЦПК України передбачено, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до статей 1 та 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29)

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

З урахуванням наведеного колегія суддів вважає, що рішення суду постановлено з додержанням вимог закону і підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд у складі колегії суддів,-
УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі представника – адвоката Ігнатова Євгена Євгеновича залишити без задоволення.

Рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 14 жовтня 2025 року у цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повна постанова складена 26 березня 2026 року.

Головуючий С.В. Кухар

Судді: І. В. Кочеткова

О.З. Поляков