УХВАЛА
про відмову у відкритті касаційного провадження

17 квітня 2026 року 
м. Київ

справа № 260/5885/24
адміністративне провадження № К/990/11682/26 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача Шарапи В.М., суддів: Берназюка Я.О., Кравчука В.М., перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 21.08.2025 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 27.11.2025 у справі №260/5885/24 за позовом Міжнародної благодійної організації "Екологія - Право - Людина" до Тур`я-Реметівської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: на стороні відповідача: Товариство з обмеженою відповідальністю "Вітряний Парк Турянський", на стороні позивача: ОСОБА_1 , третя особа без самостійних вимог на предмет спору: Державне спеціалізоване господарське підприємство "Ліси України", про визнання протиправним та скасування рішення,
В С Т А Н О В И В:
Міжнародна благодійна організація "Екологія-Право-Людина" звернулася до Закарпатського окружного адміністративного суду із позовом до Тур`я-Реметівської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: на стороні відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю "Вітряний Парк Турянський", на стороні позивача - ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , третя особа, скаржниця), третя особа без самостійних вимог на предмет спору - Державне спеціалізоване господарське підприємство "Ліси України", в якому просила визнати протиправним та скасувати рішення Тур`є-Реметівської сільської ради 23.05.2024 №1242 "Про затвердження детального плану території ур. "Полонина Руна".
Розгляд справи здійснювався за правилами загального позовного провадження.
Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 21.08.2025, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 27.11.2025, у задоволенні позову відмовлено.
На адресу Верховного Суду через підсистему "Електронний суд" 16.03.2026 надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 , в якій скаржниця просить скасувати рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 21.08.2025, постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 27.11.2025 та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги. 
Ухвалою Верховного Суду від 02.04.2026 визнано неповажними причини пропуску ОСОБА_1 строку на касаційне оскарження та відмовлено у поновленні цього строку. Касаційну скаргу залишено без руху з підстав недотримання скаржницею вимог статей 329 та 330 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) та надано їй строк у десять днів з дня вручення копії цієї ухвали для усунення недоліків касаційної скарги шляхом надання до суду касаційної інстанції обгрунтованого клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження із зазначенням інших поважних причин його пропуску.
10.04.2026 на адресу Верховного Суду від ОСОБА_1 надійшла заява про усунення недоліків касаційної скарги, в якій порушено питання про поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень з інших причин.
Обгрунтовуючи клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень, третя особа зазначає, що пропуск строку був зумовлений об`єктивною необхідністю додаткового опрацювання юридичної конструкції «подібності правовідносин» у практиці Верховного Суду через призму правового режиму воєнного стану, на що вказав суд касаційної інстанції, повертаючи її первісну касаційну скаргу, на опрацювання наукових та екологічних даних для належного обґрунтування підстав касаційного оскарження, що вимагало певного часу для обговорень з експертним середовищем у сфері екології, природних ресурсів та землеустрою. 
Також ОСОБА_1 наголошує, що повторне подання касаційної скарги викликане виключно прагненням привести останню у повну відповідність до вимог статей 328 - 330 КАС України. При цьому скаржниця зазначає, що її дії свідчать про повагу до суду, бажання сприяти розгляду справи по суті та реалізації права на доступ до правосуддя при розв`язанні питань про зобов`язання держави виконати позитивні зобов`язання щодо захисту навколишнього природного середовища, відшкодування шкоди, завданої внаслідок негативного впливу на навколишнє природне середовище, порушення прав, гарантованих статтями 2, 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, стаття 9 Конвенції про доступ до інформації, участь громадськості в процесі прийняття рішень та доступ до правосуддя з питань, що стосуються довкілля).
Скаржниця стверджує, що повторна подача нею скарг - це не зловживання правом на звернення до суду, не затягування процесу, а наполегливе прагнення захистити закон та його коректне застосування у цій справі захисту цілісності екосистеми Українських Карпат від незаконної забудови. Адже відновлення цілісності високогір`я після можливого будівництва ВЕС на Полонині Руній буде неможливим.
Оцінивши наведені ОСОБА_1 обставини та обґрунтування причин пропуску строку на касаційне оскарження судових рішень у цій справі, колегія суддів зазначає наступне.
Згідно зі статтею 329 КАС України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.
Верховний Суд наголошує, що, вирішуючи питання поновлення строку касаційного оскарження, суд оцінює дотримання строків звернення до суду не тільки на час подання первісної касаційної скарги, а і з урахуванням усього проміжку часу до постановлення відповідної ухвали про поновлення або відмову у поновленні таких строків.
Згідно з інформацією, наявною в комп`ютерній програмі «Діловодство спеціалізованого суду», та відповідно до даних Єдиного державного реєстру судових рішень, у цій справі мають місце такі обставини:
- 27.11.2025 Восьмий апеляційний адміністративний суд ухвалив оскаржувану постанову, повний текст судового рішення виготовлено 03.12.2025 а отже, передбачений процесуальним законом тридцятиденний строк закінчився 02.01.2026;
- 05.01.2026 ОСОБА_1 вперше звернулася до Верховного Суду із касаційною скаргою; 
- ухвалою Верховного Суду від 26.01.2026 її первісно подану касаційну скаргу повернуто як таку, що не містила підстав касаційного оскарження судових рішень у цій справі. Вказану ухвалу від 26.01.2026 отримано скаржницею 27.01.2026;
- повторно із касаційною скаргою третя особа звернулася 09.02.2026 (через 14 днів після отримання ухвали суду від 26.01.2026);
- ухвалою Верховного Суду від 24.02.2026 визнано неповажними причини пропуску ОСОБА_1 строку на касаційне оскарження, відмовлено у задоволенні її клопотання про поновлення цього строку та касаційну скаргу залишено без руху для усунення її недоліків шляхом надання до суду касаційної інстанції: 1) обгрунтованого клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень із зазначенням інших поважних причин його пропуску; 2)документу про сплату судового збору;
- ухвалою Верховного Суду від 13.03.2026 касаційну скаргу повернуто скаржниці у зв`язку з неусуненням недоліків касаційної скарги (несплатою судового збору). При цьому судом наголошено, що оскільки касаційну скаргу повернуто, клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження не вирішується;
- 16.03.2026 у Верховному Суді (сформовано в системі "Електронний суд 14.03.2026) втретє зареєстровано касаційну скаргу ОСОБА_1 та одночасно заявлено клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень у цій справі;
- ухвалою від 02.04.2026 причини пропуску третьою особою процесуального строку визнано неповажними, касаційну скаргу залишено без руху для усунення її недоліків шляхом подання клопотання про поновлення цього строку із зазначенням інших поважних причин його пропуску.
Колегія суддів враховує, що право на касаційний перегляд судових рішень нерозривно пов`язане з обов`язком дотримання процесуального закону щодо порядку, строків та умов реалізації цього права. Процесуальні обов`язки в цій частині є однаковими для всіх учасників судового процесу, що відповідає принципу рівності сторін та забезпечує дотримання засад адміністративного судочинства.
Згідно статті 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.
Статтею 44 КАС України передбачено обов`язок учасників справи добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки, зокрема виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки, а також виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.
Тобто, особа, зацікавлена у поданні касаційної скарги, повинна вчиняти усі можливі та залежні від неї дії, використовувати у повному обсязі наявні засоби та можливості, передбачені законодавством.
Приведення касаційної скарги у відповідність з вимогами КАС України є процесуальним обов`язком сторони, яка не погоджується з судовими рішеннями, і для його виконання процесуальний закон встановлює достатній строк - тридцять днів з дня складення повного тексту оскаржуваного судового рішення (з дня отримання копії судового рішення).
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08.10.2020 у справі №9901/32/20 зазначила, що інакшого способу визначити, які причини належить віднести до поважних, ніж через зовнішню оцінку (кваліфікацію) змісту конкретних обставин, хронологію та послідовність дій суб`єкта правовідносин перед зверненням до суду за захистом свого права, немає. Під таку оцінку мають потрапляти певні явища, фактори та їх юридична природа; тривалість строку, який пропущений; те, чи могли і яким чином певні фактори завадити вчасно звернутися до суду, чи перебувають вони у причинному зв`язку із пропуском строку звернення до суду; яка була поведінка суб`єкта звернення протягом цього строку; які дії він вчиняв, і чи пов`язані вони з готуванням до звернення до суду тощо.
Причина пропуску строку звернення до суду може вважатися поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: 1) це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; 2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.
Отже, поновленню підлягають лише порушені з поважних причин процесуальні строки, встановлені законом.
Наведене дає підстави для висновку, що поновлення встановленого процесуальним законом строку здійснюється судом у виняткових, особливих випадках й лише за наявності обставин об`єктивного і непереборного характеру (підтверджених доказами), які істотно ускладнили або унеможливили своєчасну реалізацію права на касаційне оскарження судового рішення.
Верховним Судом у постанові від 24.07.2024 у справі №760/8560/21 зроблено висновок про те, що непереборною силою є надзвичайна або невідворотна за таких умов подія. Непереборна сил характеризується двома ознаками. По-перше, це зовнішня до діяльності особи обставина, яку вона хоча могла передбачити, але не могла попередити. До таких обставин, як правило, відносяться стихійні лих (землетрус, повінь, пожежі тощо) та соціальні явища (війни, страйки, акти владних органів тощо). По-друге, ознакою непереборної сили є її надзвичайність, що означає, що це не є звичайною обставиною, як хоча і може спричинити певні труднощі для особи, але не виходить за певні розумні рамки, тобто це має бути екстраординарна подія, яка не є звичайною.
Разом з тим, у разі доведення належними та допустимим доказами, що саме відповідна (певна) обставина об`єктивно унеможливила виконанням скаржником зазначеної процесуальної дії у встановлений КАС України строк, тобто доведення причинно-наслідкового зв`язку між цією обставиною та пропуском строку на касаційне оскарження, така обставина може бути визнана обставиною непереборної сили.
Водночас, обов`язок доведення обставин, з якими сторона пов`язує поважність причин пропуску строків звернення із касаційною скаргою, покладається на особу, яка звернулася до суду.
При цьому Верховний Суд наголошує, що невиконання скаржником вимог процесуального закону щодо належного оформлення касаційної скарги, та, як наслідок, повернення її останньому, не є поважною причиною пропуску строку касаційного оскарження, оскільки не є такою, що не залежить від волі особи, яка подає касаційну скаргу, і не надає такій особі права у будь-який необмежений час після сплину строку касаційного оскарження реалізовувати право на касаційне оскарження судового рішення.
Крім того, вчасна первинна подача касаційної скарги не означає, що після її повернення повторне звернення до суду можливе у будь-який довільний строк, без дотримання часових рамок, встановлених процесуальним законом, оскільки у такому разі порушуватиметься принцип юридичної визначеності.
З цього приводу варто зазначити, що на відміну від випадку залишення касаційної скарги без руху, коли КАС України чітко визначив граничний строк для усунення недоліків касаційної скарги, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення останньої без руху, положення цього Кодексу не визначають строк, у який скаржник вправі повторно подати касаційну скаргу після її повернення з підстави, визначеної пунктом 4 частини 5 статті 332 КАС України.
Проте зазначене не свідчить, що після повернення касаційної скарги учасник справи не обмежений будь-якими строками на повторне подання скарги та не означає, що у разі подання вдруге касаційної скарги після закінчення строку на касаційне оскарження учасник справи не має звертатися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строків, вказувати підстави для поновлення такого строку.
Оцінюючи наведені ОСОБА_1 доводи щодо поважності пропуску строку на касаційне оскарження, колегія суддів враховує, що при попередніх зверненнях із касаційними скаргами третьою особою не було дотримано вимог щодо форми і змісту касаційної скарги, а саме: у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судових рішень в касаційному порядку (при первинному зверненні), двічі не долучено документу про сплату судового збору (повторна касаційна скарга).
Разом з цим скаржниця не зазначає обставин, які позбавляли її можливості привести свою касаційну скаргу у відповідність із пунктом 4 частини другої статті 330 КАС України. При цьому, колегія суддів зауважує, що такі дії залежали виключно від ОСОБА_1 .
Водночас наявність права на повторне звернення до суду з касаційною скаргою не є безумовною підставою для поновлення строку. Окрім реалізації такого права без зайвих зволікань, скаржник повинен довести, що повернення вперше поданої касаційної скарги відбулося з причин, які не залежали від особи, яка оскаржує судові рішення.
Також Верховний Суд наголошує, що недотримання особою вимог процесуальних норм щодо форми та змісту касаційної скарги, у зв`язку з чим вперше подана касаційна скарга ухвалою Верховного Суду від 26.01.2026 була повернута, за загальним правилом не є підставою для поновлення строку на касаційне оскарження, оскільки не є такою, що не залежить від волі особи, яка подає касаційну та не надає особі права у будь-який необмежений час після сплину строку касаційного оскарження реалізовувати право на касаційне оскарження судових рішень.
Верховний Суд вважає, що у цьому випадку, пропуск строку на касаційне оскарження відбувся з суб`єктивних причин, які повністю залежали від волевиявлення ОСОБА_1 , оскільки дотримання вимог статей 328 і 330 КАС України, покладається на особу, яка звертається з касаційною скаргою.
Верховний Суд звертає увагу на те, що питання поновлення пропущеного процесуального строку вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням доводів, наведених у заяві про поновлення такого строку, та наданих на їх підтвердження доказів.
Проаналізувавши зміст клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на касаційне оскарження, колегія суддів встановила, що в ньому відсутнє посилання на конкретні поважні причини, які стали підставою для звернення втретє із касаційною скаргою до суду з порушенням встановленого КАС України строку.
Скаржниця викладає хронологію вчинених нею процесуальних дій під час касаційного оскарження судових рішень з січня по квітень 2026 року, зазначає, що приведення касаційної скарги у відповідність вимогам процесуального закону вимагало певного часу для обговорення з експертним середовищем у сфері екології, природних ресурсів та землеустрою, зазначає про винятковість цієї справи для неї, вказує на те, що «Проти групи фахівців різних спеціальностей, що активно включились в захист Полонини Руни від її забудови в промислових масштабах, зацікавленим бізнесом минулого року була розгорнута небачена дискредитаційна війна. Нас звинувачували у роботі на кремль, у співпраці з Медведчуком та Газпромом, супроводжуючи кампанію збором та поширенням персональних даних». 
При цьому, одночасно з наведеними нею доводами, які взагалі не стосуються обгрунтування поважності причин пропуску процесуального строку, ОСОБА_1 одразу наголошує, що відповідно до практики Верховного Суду (зокрема, у справах про захист довкілля) суди мають застосовувати гнучкий підхід до процесуальних строків, якщо йдеться про загрозу незворотної шкоди екосистемі. Полонина Руна є частиною Смарагдової мережі, що накладає на Україну міжнародні зобов`язання. 
Верховний Суд ще раз акцентує увагу на те, що термін визначення процесуального строку на оскарження рішення суду обчислюється з моменту виготовлення судового рішення суду апеляційної інстанції в повному обсязі або з моменту вручення особі такого судового рішення, а тому обставини, на які посилається ОСОБА_1 у поданій нею на виконання вимог ухвали від 02.04.2026 про залишення касаційної скарги без руху заяві, не можуть вважатися належним доказом того, що пропуск строку на касаційне оскарження відбувся з незалежних від волі скаржниці причин.
Факт звернення ОСОБА_1 до суду з касаційною скаргою вперше у встановлений законом строк також не є безумовною підставою для поновлення строку звернення до суду з повторно поданою касаційною скаргою, оскільки надання особі, яка бере участь у справі права на повторне звернення до суду з касаційною скаргою, не звільняє таку особу від дотримання встановленого законом строку на подання касаційною скарги та не передбачає можливості у зв`язку з цим свавільно розпоряджатися часом на касаційне оскарження.
Посилання третьої особи на обставини систематичного звернення до суду та невідкладного подання касаційної скарги у цій справі, зокрема, після її останнього повернення, недостатні для підтвердження поважності причин пропуску строку, адже ОСОБА_1 , маючи намір реалізації наданого їй права на касаційне оскарження судових рішень, повина діяти сумлінно, тобто проявляти добросовісне ставлення до наявних у нього прав і здійснювати їх реалізацію таким чином, щоб забезпечити неухильне виконання своїх процесуальних обов`язків, у тому числі, щодо строку подання касаційної скарги, її форми та змісту.
Отже, за результатом розгляду поданого ОСОБА_1 на виконання вимог ухвали від 02.04.2026 про залишення касаційної скарги без руху клопотання, Верховний Суд дійшов висновку, що в цьому випадку пропуск строку на касаційне оскарження відбувся з суб`єктивних причин, оскільки дотримання вимог статей 328 і 330 КАС України, покладається на особу, яка звертається з касаційною скаргою, а повторне (втретє) звернення з касаційною скаргою на рішення суду, яке набрало законної сили, без дотримання часових обмежень, визначених статтею 329 КАС України, та з недоліками, які слугували підставою для повернення раніше поданих третьою особою касаційних скарг останній, свідчить виключно про намагання скаржниці домогтися безпідставного поновлення судом строку на касаційне оскарження та нівелювати принцип правової визначеності.
Сукупність обставин, на які посилається скаржниця у поданій на виконання вимог ухвали від 02.04.2026 про залишення касаційної скарги без руху заяві, є суб`єктивними та свідчать про те, що ОСОБА_1 допустила необґрунтовані зволікання щодо реалізації свого права на касаційне оскарження судових рішень з дотриманням вимог КАС України.
Інших умотивованих доводів, які б підтверджували поважність підстав пропуску строку на касаційне оскарження судових рішень, ОСОБА_1 не вказано та належних, достовірних та достатніх доказів до заяви нею не додано.
У підсумку колегія суддів зазначає, що клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження є необґрунтованим, а підстави, вказані у ньому, є неповажними, оскільки ОСОБА_1 не надала доказів, які б свідчили про поважність пропуску строку на касаційне оскарження. 
Таким чином, ОСОБА_1 не виконано вимоги ухвали Верховного Суду від 02.04.2026 про залишення касаційної скарги без руху.
Враховуючи положення частин першої та другої статті 329 КАС України, не надання скаржницею доказів поважності причин пропуску строку на касаційне оскарження, колегія суддів дійшла висновку про відсутність правових підстав для визнання поважними причини пропуску скаржником строку на касаційне оскарження.
Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 333 КАС України, суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на касаційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку касаційного оскарження, визнані судом неповажними.
Враховуючи зазначене, у відкритті касаційного провадження слід відмовити.
Щодо тверджень ОСОБА_1 в частині нерівності в економічній спроможності нести судові витрати нею та іншими учасниками справи та сплату нею судового збору за подання цієї касаційної скарги, то Верховний Суд звертає увагу скаржниці на те, що, залишаючи 02.04.2026 касаційну скаргу без руху, суд касаційної інстанції запропонував усунути її недоліки тільки шляхом надання до суду клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження із зазначенням інших причин пропуску процесуального строку. Вимоги стосовно необхідності сплатити судовий збір за падання касаційної скарги ухвала Верховного Суду від 02.04.2026 не містить.
Також колегія суддів звертає увагу скаржниці на те, що пунктом 3 частини першої статті 7 Закону України "Про судовий збір" встановлено, що сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила, за ухвалою суду в разі відмови у відкритті провадження у справі в суді першої інстанції, апеляційного та касаційного провадження у справі. Пунктом 2 цієї правової норми передбачено повернення судового збору за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі повернення заяви або скарги.
Відповідно до вищенаведеного, керуючись статтями 329, 332, 333,355, 359 КАС України,
У Х В А Л И В:
Визнати неповажними причини пропуску ОСОБА_1 строку на касаційне оскарження рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 21.08.2025 та постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 27.11.2025 у справі №260/5885/24.
Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 21.08.2025 та постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 27.11.2025 у справі №260/5885/24.
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 21.08.2025 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 27.11.2025 у справі №260/5885/24 за позовом Міжнародної благодійної організації "Екологія - Право - Людина" до Тур`я-Реметівської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: на стороні відповідача: Товариство з обмеженою відповідальністю "Вітряний Парк Турянський", на стороні позивача: ОСОБА_1 , третя особа без самостійних вимог на предмет спору: Державне спеціалізоване господарське підприємство "Ліси України", про визнання протиправним та скасування рішення.
Копію ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження надіслати особі, яка подала касаційну скаргу.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не може бути оскаржена.

Суддя-доповідач В.М. Шарапа

Судді Я.О. Берназюк

В.М. Кравчук