Справа №724/18/26
Номер провадження 2/717/265/26

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 березня 2026 року   Кельменецький районний суд Чернівецької області в складі:
головуючого – судді: Туржанського В.В.
за участі секретаря: Каленчука П.О.
розглянув в залі суду в селищі Кельменці за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін цивільну справу за позовом акціонерного товариства «Перший Український міжнародний банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами. 
Представник позивача Анохіна Ольга Олексіївна подала до Кельменецького районного суду Чернівецької області позовну заяву у якій просить стягнути із ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» заборгованість у сумі 258626 гривень 87 копійок та витрати зі сплати судового збору у сумі 2422 гривні 40копійок. 
ВСТАНОВИВ:
Відповідачка ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася та відзив до суду не подала.
Представник позивача у судове засідання не з`явився. Представник позивача у позовній заяві просить розглянути справу за відсутності представника позивача, та зазначив, що не заперечує проти заочного розгляду справи та винесення заочного рішення. 
Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У зв`язку з цим, на підставі ст. 247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу.
Враховуючи згоду представника позивача на заочний розгляд справи, суд визнав можливим провести заочний розгляд справи у відсутності відповідачки на підставі наявних в справі доказів. 
Судом встановлено, що 11 червня 2024 року між АТ «Перший Український Міжнародний Банк» та відповідачкою ОСОБА_1 був укладений кредитний договір, який складається із заяви про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб. Згідно даного договору на поточний рахунок відповідачки встановлено кредитний ліміт в сумі 3000 гривень. Стандартна процентна ставка за користування коштами кредитного ліміту визначена в розмірі 35,88%, денна процента ставка визначена в розмірі 0,0611%. Крім того, відповідачка отримала у кредит 200000 гривень на строк 24 місяці. Розмір комісії за обслуговування кредитної заборгованості визначено у розмірі 2,22%, розмір процентної ставки визначено у розмірі 0,01% річних. Графіком платежів визначено, що відповідачка зобов`язалася щомісяця сплачувати 12774 гривні 20 копійок в рахунок погашення заборгованості. 11 червня 2024 року кошти в сумі 200000 гривень були зараховані на рахунок відповідачки. 11 червня 2024 року відповідачка використала кошти за рахунок кредитного ліміту в сумі 550 гривень. 29 липня 2024 року відповідачка використала кошти за рахунок кредитного ліміту в сумі 2986 гривень 71 копійка. 
Вказані обставини стверджуються копією заяви ОСОБА_1 №1026099336 від 11 червня 2024 року про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, копією додатку №1 до цієї заяви, копією платіжної інструкції від 11 червня 2024 року №TR.80807805/75745/25528.
Із змісту заяви ОСОБА_1 №1026099336 від 11 червня 2024 року на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, бачається, що зміст послуги "комісія за обслуговування кредитної заборгованості" визначається у публічній пропозиції АТ «ПУМБ» на укладення Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (далі ДКБО).
Відповідачка ознайомилась із паспортом споживчого кредиту, що підтверджується власноручним підписом ОСОБА_1 у відповідній графі паспорта споживчого кредиту.
Згідно даних розрахунку заборгованості убачається, що станом на 30 жовтня 2025 року заборгованість ОСОБА_1 перед банком за кредитним договором становить 254468 гривень 68 копійок, з яких: заборгованість по сумі кредиту – 190065 гривень 73 копійки; заборгованість по процентам - 22,95 гривень; заборгованість по комісії 64380 гривень.
Із даних вказаного розрахунку також убачається, що відповідачкою частково виконувались зобов`язання, зокрема за період кредитування відповідачкою погашено 9934 гривні 27 копійок заборгованості за кредитом, 3 гривні 26 копійок заборгованості по процентам та 4440 гривень заборгованості по комісії.
У матеріалах справи наявна виписка із рахунку за період по 30 жовтня 2025 року. 
Відповідно до частин 1, 2 статті 207 ЦК України правочин уважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до частини 1 статті 638 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Згідно статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина 1 статті 1048 ЦК України).
Частиною 2 статті 1054 ЦК України установлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Згідно частини 1 статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо).
Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (у цьому випадку АТ «ПУМБ»).
Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.
Відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Судом установлено, що спірний кредитний договір від 11 червня 2024 року укладено у спосіб, визначений чинним законодавством, підписаний сторонами, які досягли згоди з усіх істотних умов договору.
На підтвердження неналежного виконання позивачем кредитних зобов`язань, у результаті чого утворилася заборгованість, банком надано розрахунок заборгованості та виписку з особового рахунку, із даних яких убачається, що відповідачка часткового погашала заборгованість за наданим кредитними договорами, а тому станом на 30 жовтня 2025 року у відповідачки утворилась заборгованість за кредитним договором від 11 червня 2024 року про надання кредиту у формі кредитного ліміту, у розмірі 4158 гривень 19 копійок, з яких 2986 гривень 71 копійок заборгованість за кредитом та 1171 гривня 48 копійок заборгованість за процентами. 
Станом на 30 жовтня 2025 року у відповідачки утворилась заборгованість за кредитним договором від 11 червня 2024 року про надання споживчого кредиту у розмірі 254 468 гривень 68 копійок, з яких 190065 гривень 73 копійки заборгованість за кредитом, 22 гривні 95 копійок заборгованість за процентами, 64380 гривень - заборгованість за комісією.
Графіком платежів, що містить у договорі від 11 червня 2024 року передбачена комісія за обслуговування кредитної заборгованості в розмірі 4440 гривень щомісячно, зміст якої визначається у Договорі комплексного банківського обслуговування.
10 червня 2017 року набув чинності Закон України «Про споживче кредитування», у зв`язку із чим у Законі України «Про захист прав споживачів» текст статті 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування».
Положення частин 1, 2, 5 статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів», з набуттям чинності Закону України «Про споживче кредитування» залишилися незмінними.
Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 1 Закону України «Про споживче кредитування», загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.
Згідно з частиною 2 статті 8 Закону України «Про споживче кредитування», до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.
Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у справі №204/224/21 у постанові від 06.11.2023 дійшов висновку про те, що якщо в кредитному договорі банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування), то положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».
Відповідно до частини 2 статті 215 ЦК України, недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.
Згідно частини 1 статті 216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю.
Відповідно до частини 5 статті 216 ЦК України, вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути пред`явлена будь-якою заінтересованою особою. Суд може застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину з власної ініціативи.
У постанові Верховного Суду від 31 липня 2025 року у справі № 199/441/21 зазначено, що положення договору про надання споживчого кредиту, які передбачають здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні Закону України «Про захист прав споживачів», є нікчемними і окреме рішення суду про визнання їх недійсними не вимагається.
Так в кредитних договорах не зазначено переліку додаткових та супутніх послуг кредитодавця, які пов`язані з обслуговуванням заборгованості по кредитам, що надаються відповідачу та за які позивачем встановлена комісія.
Суд звертає увагу, що публічна пропозиція АТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (ДКБО), в якій в пункті 5.7.3 розділу ІІ зазначено, що комісія за обслуговування кредитної заборгованості за споживчим кредитом встановлюється за послуги банку щодо списання та зарахування коштів з метою повернення споживчого кредиту, розрахунково-касове обслуговування щодо споживчого кредиту, надання консультаційних та інформаційних послуг щодо споживчого кредиту, не містить підпису позичальниці ОСОБА_1 .
За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачці Умови публічної пропозиції АТ «ПУМБ», відсутність у заяві переліку додаткових та супутніх послуг кредитодавця, які пов`язані з обслуговуванням заборгованості по кредиту, за який позивачем встановлена комісія, надана банком публічна пропозиція АТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (ДКБО) не може розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачкою кредитного договору.
Враховуючи те, що позивач не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх із споживачем при укладенні кредитних договорів, то умова укладеного між позивачем та відповідачкою кредитного договору від 11 червня 2024 року щодо щомісячної сплати комісії у розмірі 4440 гривень є нікчемною відповідно до частин 1 та 2 статті 11, частини 5 статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».
Враховуючи встановлену нікчемність умови кредитного договору щодо щомісячної сплати комісії за обслуговування кредитної заборгованості, суд вважає, що фактично сплачені відповідачкою кошти на виконання такої умови не можуть уважатися належним виконанням зобов`язання зі сплати комісії, оскільки відповідне зобов`язання не виникло.
Разом з тим, з огляду на положення статей 216, 1212 ЦК України та враховуючи принципи справедливості й недопущення безпідставного збагачення кредитодавця, сплачена відповідачкою комісія у сумі 4440 гривень, що підтверджується розрахунком заборгованості, підлягає зарахуванню в рахунок погашення основної суми кредиту.
За таких обставин розмір заборгованості за тілом кредиту підлягає зменшенню з 190065 гривень 73 копійок до 185625 гривень 73 копійок (190065,73 гривень - 4440 гривень), та з урахуванням процентів у сумі 22 гривні 95 копійок, загальний розмір заборгованості, що підлягає стягненню з відповідачки за наданим їй споживчим кредитом, становить 185648 гривень 68 копійок.
Загальний розмір заборгованості відповідачки за кредитом наданим їй у формі кредитного ліміту за наданим їй споживчим кредитом становить 189806 гривень 87 копійок. 
Враховуючи викладене вище, суд вважає, що позовну заяву акціонерного товариства «Перший Український міжнародний банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості слід задовольнити частково і з відповідачки слід стягнути на користь позивача борг в сумі 189806 гривень 87 копійок.
Суд вважає, що з відповідачки на користь позивача слід стягнути 1777 гривень 80 копійок в рахунок відшкодування витрат понесених по сплаті судового збору. 
Вказані вище обставини стверджуються взаємним зв`язком доказів, досліджених судом у їх сукупності. Дані докази є належними та допустимими.
Згідно до пункту 5 статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. 
Враховуючи викладене вище, на підставі ч.1 ст.61 Конституції України, ст. ст. 509,525,526, 549,550,551,553, 554,610 - 612,623,625,629,1046 - 1050, 1054 Цивільного кодексу України, керуючись ст. ст. 2, 5, 12, 13, 15, 19, 76, 77, 78, 79, 80, 81, 82, 209, 258, 263, 264, 265, 279, 280-282 ЦПК України, суд, - 
УХВАЛИВ:
Позов акціонерного товариства «Перший Український міжнародний банк», ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 14282829, яке розташоване в м. Київ, вулиця Андріївська будинок 4, до ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , жительки АДРЕСА_1 , про стягнення заборгованості за кредитними договорами - задовольнити частково. 
Стягнути з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства «Перший Український міжнародний банк» 189806 (сто вісімдесят дев`ять тисяч вісімсот шість) гривень 87 (вісімдесят сім) копійок заборгованості за кредитним договором та 1777 (одну тисячу сімсот сімдесят сім) гривень 80 (вісімдесят) копійок в рахунок відшкодування витрат понесених по сплаті судового збору. 
Це заочне рішення може бути переглянуте Кельменецьким районним судом Чернівецької області за письмовою заявою відповідачки. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.  Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду судом.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Чернівецького апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження  якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. 
Повне судове рішення складено 27 березня 2026 року.

Суддя: