Справа №592/1297/26 	Головуючий у суді 1-ї інстанції - Катрич О. М.	
Номер провадження 33/816/1000/26 	Суддя-доповідач Колодяжний А. О. 	
Категорія  124 КУпАП  	  	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2026 року суддя Сумського апеляційного суду Колодяжний А. О., з участю секретаря судового засідання Сіденко К.Л., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , потерпілого ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 4 лютого 2026 року, якою 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, проживаючий по АДРЕСА_1 , 
визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, - 
установив:

Постановою судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 4 лютого 2026 року ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП і підданий адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі 850 грн.
Згідно з цією постановою 20 січня 2026 року о 17 год. 25 хв. в м. Суми по вул. В`ячеслава Чорновола, 96, ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом Jeep Cherokee, н.з. НОМЕР_1 по другорядній дорозі (вул. Магістратська) не надав переваги в русі та допустив зіткнення з транспортним засобом Kia Sorento, н.з. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_2 , що рухався по головній дорозі (вул. Чорновола), буксируючи на гнучкому зчепленні автомобіль ЗАЗ Sens, н.з. НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_3 . В результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобілі зазнали механічних пошкоджень, чим порушив пункт 16.11 Правил дорожнього руху.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просив скасувати постанову судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 4 лютого 2026 року та направити матеріали на новий розгляд в іншому складі суду.
В обґрунтування своїх апеляційних вимог ОСОБА_1 зазначив, що буксирування автомобіля ЗАЗ Sens автомобілем Kia Sorento здійснювалося із порушенням п.23.3 Правил дорожнього руху, оскільки гнучке зчеплення не було позначено сигнальними щитками або прапорцями, що погіршувало видимість дорожньої обстановки і буксируваного автомобіля він взагалі не зміг побачити, а низька швидкість при включених аварійних сигналах першого автомобіля читалась як один транспортний засіб, який стоїть на узбіччі з включеною аварійкою і не рухається. Крім того, місцевий суд не дослідив чому водій Kia Sorento рухаючись 20 км/год не зміг уникнути зіткнення. У постанові зазначено, що Kia Sorento та ЗАЗ Sens зазнали механічних пошкоджень з матеріальними збитками, а згідно матеріалів справи ЗАЗ Sens пошкоджень не отримував. Також, Kia Sorento обладнаний підсилювачем бампера, що спричинило значні збитки його автомобілю, а наявність нормативно-технічної документації на дане переобладнання в матеріалах не досліджено. Крім того, місцевим судом порушені вимоги статті 277-2 КУпАП, оскільки судова повістка йому не направлялась, а відмітка у протоколі про адміністративне правопорушення не є належним інформуванням згідно статті 277-2 КУпАП. 
Вислухавши доводи особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , який підтримав апеляційну скаргу, потерпілого, який заперечував проти її задоволення, перевіривши матеріали даної справи, апеляційний суд дійшов до наступних висновків.
Адміністративна відповідальність за статтею 124 КУпАП настає за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.
З матеріалів справи, зокрема зі схеми дорожньо-транспортної пригоди від 20 січня 2026 року, слідує, що дорожньо-транспортна пригода сталася на нерегульованому перехресті, оскільки світлофор на момент події не працював. 
З боку руху автомобілів Kia Sorento та ЗАЗ Sens був установлений дорожній знак 2.3 «Головна дорога», яким надається право першочергового проїзду нерегульованих перехресть, тоді як з боку руху автомобіля Jeep Cherokee, яким керував ОСОБА_1 , встановлений дорожній знак 2.2 «Проїзд без зупинки заборонено», яким забороняється проїзд без зупинки перед розміткою 1.12 (стоп-лінія), а у разі, коли вона відсутня, перед знаком. Необхідно дати дорогу транспортним засобам, що рухаються дорогою, яка перетинається, а за наявності таблички 7.8 - транспортним засобам, що рухаються головною дорогою, а також праворуч рівнозначною дорогою.
Згідно з пунктом 16.11 Правил дорожнього руху, на перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається другорядною дорогою, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху.
Із досліджених місцевим судом схеми місця дорожньо-транспортної пригоди, протоколу про адміністративне правопорушення, пояснень учасників події та даних про характер механічних пошкоджень транспортних засобів убачається, що автомобіль Kia Sorento рухався по головній дорозі та здійснював поворот праворуч, буксируючи на гнучкому зчепленні автомобіль ЗАЗ Sens, тоді як автомобіль Jeep Cherokee рухався другорядною дорогою в напрямку перехрестя. 
Сукупний аналіз зазначених доказів свідчить, що первинний контакт транспортних засобів відбувся в момент, коли автомобіль Jeep Cherokee виїхав на перехрестя та перетнув траєкторію руху автомобіля Kia Sorento. Про це свідчить у першу чергу характер та локалізація пошкоджень транспортних засобів. Зокрема, у автомобіля Jeep Cherokee зафіксовані ушкодження правої бічної частини кузова - передніх і задніх правих дверей, правого порогу та правого переднього крила, що є типовим для випадку отримання удару в бік під час перетину смуги руху іншого транспортного засобу. Натомість у автомобіля Kia Sorento наявні пошкодження передньої частини (переднього бампера), що узгоджується з контактом із транспортним засобом, який створив перешкоду його руху.
Таке взаємне розташування пошкоджень об`єктивно підтверджує саме факт виїзду автомобіля Jeep Cherokee з другорядної дороги без надання переваги автомобілю Kia Sorento, який рухався по головній дорозі. Тому місцевий суд дійшов вірного висновку, що саме водій автомобіля Jeep Cherokee ОСОБА_1 допустив порушення пункту 16.11 Правил дорожнього руху, яке перебуває у причинному зв`язку із дорожньо-транспортною пригодою та наслідками, що настали.
В обґрунтування апеляційних вимог ОСОБА_1 посилається на те, що буксирування автомобіля ЗАЗ Sens автомобілем Kia Sorento здійснювалося з порушенням пункту 23.3 Правил дорожнього руху, оскільки гнучке зчеплення нібито не було позначене сигнальними щитками або прапорцями, у зв`язку з чим він не зміг належним чином сприйняти дорожню обстановку, а транспортний засіб із увімкненою аварійною сигналізацією сприймав як такий, що стоїть на узбіччі та не рухається.
Однак зазначені доводи не спростовують установленого порушення вимог пункту 16.11 Правил дорожнього руху з боку апелянта з огляду на таке. 
Як вже зазначалось вище, відповідно до пункту 16.11 Правил дорожнього руху водій, який рухається другорядною дорогою, зобов`язаний надати дорогу транспортним засобам, що наближаються по головній дорозі, незалежно від напрямку їх руху, швидкості та інших особливостей пересування. Цей обов`язок є безумовним і не ставиться у залежність від способу руху транспортного засобу по головній дорозі, у тому числі від факту буксирування.
Крім цього, навіть за умови відсутності позначення гнучкого зчеплення сигнальними елементами, це саме по собі не могло позбавити апелянта можливості сприйняти наявність транспортного засобу, який рухався по головній дорозі. З матеріалів справи вбачається, що автомобіль Kia Sorento рухався по проїзній частині головної дороги та здійснював поворот праворуч, тобто перебував у полі зору водія, який наближався до перехрестя зі знаком 2.2 «Проїзд без зупинки заборонено». Обов`язок зупинитися перед виїздом на перехрестя та переконатися у безпечності подальшого руху покладався саме на апелянта. Неправильна оцінка дорожньої обстановки, зокрема помилкове сприйняття транспортного засобу як такого, що стоїть, свідчить не про відсутність події адміністративного правопорушення, а про невиконання водієм вимог обачності та обов`язку надати перевагу.
Також, характер механічних пошкоджень транспортних засобів (ушкодження правої бічної частини автомобіля Jeep Cherokee та передньої частини автомобіля Kia Sorento) свідчить про те, що автомобіль Jeep Cherokee виїхав на смугу руху транспортного засобу, який рухався по головній дорозі, та створив йому перешкоду. За умови належного виконання вимог знаку 2.2 та пункту 16.11 Правил дорожнього руху перетину траєкторій руху не відбулося б незалежно від наявності чи відсутності сигнальних позначень на зчепленні.
Доводи апелянта про те, що водій автомобіля Kia Sorento, з огляду на невисоку швидкість руху, міг уникнути зіткнення є необґрунтованими, оскільки обов`язок забезпечення безпечного виїзду на перехрестя покладався саме на апелянта. Саме його дії з виїзду на перехрестя без надання переваги створили небезпечну обстановку та стали безпосередньою причиною виникнення дорожньо-транспортної пригоди.
Посилання апелянта на наявність у автомобіля Kia Sorento додаткового підсилювача бампера не впливає на вирішення питання про наявність у його діях складу адміністративного правопорушення.
Неточність формулювання щодо відсутності пошкоджень у автомобіля ЗАЗ Sens, не впливає на правильність висновків суду першої інстанції, оскільки для кваліфікації за статтею 124 КУпАП достатнім є встановлення пошкодження хоча б одного транспортного засобу та причинного зв`язку між такими наслідками і порушенням Правил дорожнього руху.
Апелянт також зазначав, що про дату, час та місце розгляду справи його сповістили не у належний спосіб. Крім того, у протоколі про адміністративне правопорушення, дата розгляду справи була зазначена нерозбірливо.
Дійсно згідно вимог статті 277-2 КУпАП суд повідомляє особу про розгляд справи шляхом надіслання повістки, тобто в даному випадку місцевим судом було допущено порушення вимог процесуального закону.
Разом із тим, апеляційний суд звертає увагу на те, що справа була розглянута судом першої інстанції в день, зазначений в протоколі про адміністративне правопорушення, тобто 4 лютого 2026 року, про що апелянту було достеменно відомо. Зокрема, із протоколу про адміністративне правопорушення від 20 січня 2026 року слідує, що поліцейські повідомили ОСОБА_1 про те, що його справа буде розглядатися о 9-й годині 4 лютого 2026 року у Ковпаківському районному суді м. Суми. При цьому, дата у протоколі зазначена чітко і не двозначно, а сам протокол містить підпис апелянта, про те, що він ознайомлений з часом та місцем розгляду справи. Жодних зауважень з цього приводу з боку апелянта, протокол про адміністративне правопорушення не містить. Отже, фактично апелянт був поінформований про час та місце розгляду справи.
Крім того, апеляційний суд також звертає увагу й на те, що сторона, яка задіяна у ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки (див. пункт 53 ухвали Верховного Суду від 17 листопада 2022 року у справі № 560/5541/20). 
Незважаючи на те, що на даний час для всіх громадян на сайті судової влади доступні персоналізовані відомості про автоматичний розподіл справ та розклад засідань, працює підсистема «Електронний суд», суди мають телефонний зв`язок, ОСОБА_1 рухом своєї справи не поцікавився.
Також, апеляційний суд враховує, що відповідно до положень КУпАП апеляційний перегляд не обмежується виключно перевіркою формальної законності постанови суду першої інстанції. Апеляційний суд є судом, який повторно перевіряє обставини справи, оцінює докази, а також має повноваження самостійно встановлювати фактичні обставини, у тому числі шляхом безпосереднього дослідження наявних у справі доказів, що й було зроблено у цій справі.
Таким чином, навіть за умови неявки апелянта до суду першої інстанції, право на ефективний захист було забезпечене йому в апеляційному провадженні, де він мав можливість представити свою позицію в суді, а також де були розглянуті усі його доводи, які викладені в апеляційній скарзі. 
За таких обставин апеляційний суд дійшов висновку, що розгляд справи судом першої інстанції за відсутності апелянта не призвів до обмеження його права на захист, не вплинув на повноту з`ясування обставин справи та не є істотним порушенням процесуальних норм, яке могло б бути підставою для скасування законної й обґрунтованої постанови.
Таким чином, у ході розгляду справи не встановлено істотних порушень норм матеріального та процесуального права, які дають підстави для скасування або зміни оскарженої постанови, а тому апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід залишити без задоволення.
Керуючись статтею 294 КУпАП, -

постановив:

Постанову судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 4 лютого 2026 року щодо ОСОБА_1 залишити без змін, а його апеляційну скаргу на цю постанову – без задоволення.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає. 

Суддя 	  А. О. Колодяжний