Справа № 299/280/25

Закарпатський апеляційний суд

В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25.03.2026 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі суддів: ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 , потерпілої ОСОБА_7 , розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгород кримінальне провадження 11-кп/4806/207/25, за апеляційною скаргою прокурора Виноградівського відділу Берегівської окружної прокуратури ОСОБА_8 на вирок Виноградівського районного суду Закарпатської області від 11.03.2025.
Цим вироком: 
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, українець, уродженець смт Вилок Виноградівського району Закарпатської області, мешканець АДРЕСА_1 , із середньою освітою, непрацюючий, одружений, що має на утриманні трьох неповнолітніх дітей, несудимий, засуджений:
- за ч. 1 ст. 122 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 01 (один) рік. 
На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 01 (один) рік. 
Відповідно до ч. 1 ст. 76 КК України на ОСОБА_6 покладено обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти цей орган про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Обраний відносно ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою скасувано та звільнено його з-під варти в залі суду.
Згідно вироку, ОСОБА_6 визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення за таких обставин.
13.11.2024 близько 17 год 45 хв ОСОБА_6 , перебуваючи за місцем свого проживання у АДРЕСА_1 , знаходячись всередині даного дворогосподарства, а саме у кухонній кімнаті, на ґрунті тривалих неприязних відносин, чітко усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та передбачаючи наслідки, що можуть настати після їх вчинення, затіяв сварку зі своєю дружиною ОСОБА_7 , під час якої став ображати її словесно та принижувати людську гідність, у ході чого, діючи умисно, з метою спричинення тілесних ушкоджень, почав наносити своєю правою та лівою руками, стиснутими у кулак, множинні удари в область обличчя ОСОБА_7 , через що остання почала від нього втікати в спальну кімнату, де перечепившись об дверний поріг впала на підлогу, а ОСОБА_6 у цей час продовжив наносити їй множинні удари своїми обутими ногами в область голови та тулубу. Після чого, ОСОБА_7 піднялась з підлоги, а ОСОБА_6 не зупиняючись на скоєному, своїми двома руками штовхнув останню на ліжко, де наніс їй декілька ударів 

-2-

своєю правою та лівою руками, стиснутими у кулак, по обличчю, внаслідок чого ОСОБА_7 отримала тілесні ушкодження у вигляді: переломів кісток лицевого скелету, лінійні переломи кісток носа з незначним зміщенням, множинні переломи носової перегородки з незначним зміщенням кісткових фрагментів, переломи кісток комірок решітчастої кістки, множинні уламкові переломи верхньощелепної пазухи справа, тобто тілесні ушкодження, що спричинили розлад здоров`я тривалістю більше 21 дня і за цією ознакою згідно пункту 2.2.1 «в» Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995 «Про розвиток та вдосконалення судово-медичної служби України», кваліфікуються як тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості. 
В апеляційній скарзі, прокурор просить вирок суду від 11.03.2025 щодо ОСОБА_6 в частині призначеного покарання скасувати та ухвалити новий, яким обвинуваченому призначити за ч. 1 ст. 122 КК України покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік з іспитовим строком 1 рік та покладенням обов`язків, передбачених п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України, а також на підставі п. 5 ч. 1 ст. 91-1 КК України направити ОСОБА_6 для проходження програми для кривдників строком на 3 місяці, а у решті вирок залишити без зміни. Посилається на те, що дані про особу обвинуваченого, який вчинив домашнє насильство щодо своєї дружини, зокрема наносив тілесні ушкодження, дають підстави для направлення обвинуваченого ОСОБА_7 на проходження програми для кривдників, про що прокурором зверталась увага під час судових дебатів у суді першої інстанції. Застосування щодо обвинуваченого такого заходу, на переконання прокурора, буде сприяти його виправленню шляхом переусвідомлення ним своєї поведінки щодо потерпілої, а також зможе запобігти вчиненню нових насильницьких кримінальних правопорушень.
Кримінальне провадження розглядається за відсутності захисника, неявка якого, з огляду на положення ст. 405 КПК України не перешкоджає його розгляду. При цьому, апеляційний суд бере до уваги те, що повідомлення про час та місце розгляду кримінального провадження захиснику направлено відповідно до вимог законодавства і він вважається належним чином повідомленим про час та місце апеляційного розгляду; даних про поважність причин неявки та заяви про відкладення розгляду апеляційної скарги на інший термін від нього не надходило; відповідно до ст. 28 КПК України кримінальне провадження повинно бути розглянуте і процесуальні рішення повинні бути прийняті у розумні строки. При цьому не приймається до уваги заява захисника-адвоката ОСОБА_10 про відкладення судового розгляду, оскільки жодних відомостей на підтвердження наведених у ній обставин захисником не додано, при цьому обвинувачений не заперечував щодо розгляду апеляційної скарги без участі захисника. 
Заслухавши доповідь судді про суть вироку, повідомлення про те, ким і в якому обсязі він оскаржений, промову прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, пояснення обвинуваченого та потерпілої, які не заперечили щодо задоволення апеляційної скарги прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів уважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, з таких підстав. 
Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
З огляду на ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Згідно з вимогами ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене судом згідно з нормами 
-3-

матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження та вироку, висновки суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке його засуджено, були зроблені на підставі його показань, а провадження було розглянуте в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України. З урахуванням цього суд першої інстанції встановив фактичні обставини провадження та кваліфікував дії обвинуваченого за ч. 1 ст. 122 КК України.
А тому висновки суду щодо фактичних обставин провадження, доведеності винуватості обвинуваченого та правильності кваліфікації його дій, які не оскаржувалися в апеляційній скарзі, згідно до ст. 404 КПК України, апеляційним судом не перевіряються.
Поряд з тим, колегія суддів визнає слушними доводи прокурора про застосування до обвинуваченого обмежувального заходу передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 91-1 КК України, оскільки кримінальне правопорушення належить до категорії правопорушень, пов`язаних з домашнім насильством.
Закон України від 07.12.2017 за № 2229-VIII «Про запобігання та протидію домашньому насильству» п. 3 ч. 1 ст. 1 визначає домашнє насильство як діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.
Відповідно до ч. 10 ст. 26 цього Закону, у разі порушення кримінального провадження у зв`язку з вчиненням домашнього насильства, перелік заходів щодо тимчасового обмеження прав або покладення обов`язків на особу, яка підозрюється, обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, пов`язаного з домашнім насильством або визнання винною у його вчиненні, а також порядок застосування таких заходів, визначаються КК та КПК України.
Згідно ст. 91-1 КК України, в інтересах потерпілого від злочину, пов`язаного з домашнім насильством, одночасно з призначенням покарання, не пов`язаного з позбавленням волі, або звільненням з підстав, передбачених цим Кодексом, від кримінальної відповідальності чи покарання, суд може застосувати до особи, яка вчинила домашнє насильство, один або декілька обмежувальних заходів, відповідно до якого (яких) на засудженого можуть бути покладені такі обов`язки: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання з особою, яка постраждала від домашнього насильства; 2) обмеження спілкування з дитиною у разі, якщо домашнє насильство вчинено стосовно дитини або у її присутності; 3) заборона наближатися на визначену відстань до місця, де особа, яка постраждала від домашнього насильства, може постійно чи тимчасово проживати, тимчасово чи систематично перебувати у зв`язку з роботою, навчанням, лікуванням чи з інших причин; 4) заборона листування, телефонних переговорів з особою, яка постраждала від домашнього насильства, інших контактів через засоби зв`язку чи електронних комунікацій особисто або через третіх осіб; 5) направлення для проходження програми для кривдників.
Заходи, передбачені частиною першою цієї статті, застосовуються до особи, яка на момент вчинення домашнього насильства досягла 18-річного віку та можуть застосовуватися на строк від одного до трьох місяців і за потреби можуть бути продовжені на визначений судом строк, але не більше як на 12 місяців.

-4-

Тобто, обмежувальні заходи, передбачені вищевказаною нормою Закону, виступають додатковим механізмом захисту потерпілого від злочину, пов`язаного з домашнім насильством.
Контроль за поведінкою засуджених, до яких застосовано обмежувальні заходи, здійснює орган пробації за місцем проживання засудженого, а в разі вчинення злочину військовослужбовцем - командир військової частини.
Проте, судом першої інстанції при призначенні покарання ОСОБА_6 вказані вимоги закону України про кримінальну відповідальність не були враховані.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження та встановлено судом, ОСОБА_6 вчиняв домашнє насильство відносно своєї дружини ОСОБА_7 , під час конфлікту наносив їй тілесні ушкодження.
Згідно з приписами п. 4 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», направлення кривдника на проходження програми для кривдників віднесено до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству.
Наказом Міністерства соціальної політики України від 01.10.2018 № 1434 затверджена «Типова програма для кривдників, якою передбачено комплекс заходів, спрямованих на зміну насильницької поведінки кривдника, формування у нього нової, неагресивної моделі поведінки у приватних стосунках, відповідального ставлення до власних вчинків та їх наслідків, до виконання батьківських обов`язків, на викорінення дискримінаційних уявлень про соціальні ролі та обов`язки жінок і чоловіків. Метою типової програми є зміна насильницької поведінки кривдника, формування соціально прийнятних норм і гуманістичних цінностей.
Колегія суддів погоджується з доводами прокурора про те, що з метою необхідності зміни насильницької поведінки обвинуваченого ОСОБА_6 у майбутньому та формування у нього неагресивної моделі поведінки у стосунках, як з потерпілою, так і з оточуючими, до обвинуваченого слід застосувати обмежувальні заходи у виді направлення ОСОБА_6 для проходження програми для кривдників, який з урахуванням п. 5 ч. 1 ст. 91-1 КК України, фактичних обставин кримінального правопорушення та відомостей про особу обвинуваченого, повинен становити 03 (три) місяці.
Такий обмежувальний захід буде сприяти виправленню обвинуваченого, покращенню психологічного здоров`я потерпілої ОСОБА_7 , а призначене судом покарання та обмежувальні заходи у своїй сукупності будуть необхідними і достатніми для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових злочинів.
Відповідно до п. 4 ч. 1 та ч. 2 ст. 409 КПК України, підставою для скасування або зміни вироку суду першої інстанції може бути, зокрема, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а також невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.
Згідно до вимог ч. 1 ст. 420 КПК України суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції і ухвалює свій вирок у разі: необхідності застосування закону про більш тяжке кримінальне правопорушення чи збільшення обсягу обвинувачення; необхідності застосування більш суворого покарання; скасування необґрунтованого виправдувального вироку суду першої інстанції; неправильного звільнення обвинуваченого від відбування покарання.
Водночас за приписами ч. 1 ст. 421 КПК України обвинувальний вирок, ухвалений судом першої інстанції, може бути скасовано у зв`язку з необхідністю застосувати закон про більш тяжке кримінальне правопорушення чи суворіше покарання, або в інших випадках, коли це погіршує становище обвинуваченого, лише у разі, якщо з цих підстав апеляційну скаргу подали прокурор, потерпілий чи його представник.

-5-

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а вирок місцевого суду підлягає скасуванню в частині призначення обвинуваченому ОСОБА_6 покарання, у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, а саме незастосування закону, який підлягає застосуванню, з ухваленням апеляційним судом нового вироку. При цьому, враховуючи, що прокурором не оскаржено вирок в частині призначення саме виду та розміру покарання, а також застосування ст. 75 КК України, колегія суддів в цій частині вирок залишає без змін.
Відповідно до вимог ч. 15 ст. 615 КПК України в умовах дії воєнного стану після складання та підписання повного тексту вироку суд має право обмежитись проголошенням його резолютивної частини з обов`язковим врученням учасникам судового провадження повного тексту вироку в день його проголошення.
Керуючись ст. 376, 404, 405, 407, 409, 414, 420 КПК України, апеляційний суд 

У Х В А Л И В:

Апеляційну першого прокурора Виноградівського відділу Берегівської окружної прокуратури ОСОБА_8 задовольнити.
Вирок Виноградівського районного суду Закарпатської області від 11.03.2025 щодо ОСОБА_11 в частині призначення покарання скасувати.
Призначити ОСОБА_12 покарання за ч. 1 ст. 122 КК України покарання у виді позбавлення волі на строк 01 (один) рік.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_11 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 01 (один) рік. 
Відповідно до ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_6 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти цей орган про зміну місця проживання, роботи або навчання.
На підставі п. 5 ч. 1 ст. 91-1 КК України направити обвинуваченого ОСОБА_11 для проходження програми для кривдників строком на 03 (три) місяці.
В решті вирок Виноградівського районного суду Закарпатської області від 11.03.2025 щодо ОСОБА_11 залишити без змін.
Вирок апеляційного суду може бути оскаржений безпосередньо до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його проголошення апеляційним судом.

Судді