ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 539/3358/25  Номер провадження 33/814/202/26	Головуючий у 1-й інстанції Коваленко О. А.  Доповідач ап. інст. Корсун О. М.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2026 року 	м. Полтава	

Суддя Судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду Корсун О.М., за участю секретаря судового засідання Пархоменко Ю.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , на постанову Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 09 вересня 2025 року

ВСТАНОВИВ:

Цією постановою
ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючу за адресою: АДРЕСА_1 ,
визнано винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, і накладено на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень, із позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.
Стягнуто з ОСОБА_1 605 гривень 60 копійок судового збору.
За постановою місцевого суду ОСОБА_1 визнано винуватою у вчиненні нею адміністративного правопорушення за таких обставин.
03 липня 2025 року о 23 годині 45 хвилин по вул. Олександрівській, 8/2 у м. Лубни водій ОСОБА_1 у порушення вимог п.2.5 ПДР України керувала транспортним засобом «Kia Rio», н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння у вигляді: запаху алкоголю з порожнини рота, порушення мови, поведінки, що не відповідала обстановці, та відмовилась від проходження огляду на стан названого сп`яніння за допомогою алкотестера «Драгер» на місці зупинки транспортного засобу та в найближчому медичному закладі.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 09 вересня 2025 року та закрити провадження у справі щодо неї у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. Свої вимоги мотивує тим, що: постанова місцевого суду прийнята з порушенням норм процесуального права та не відповідає фактичним обставинам провадження, суд першої інстанції в порушення вимог законодавства допустив спрощений підхід при розгляді справи про адміністративне правопорушення, всебічно й належним чином не з`ясувавши всіх обставин події у справі, розглянув справу поверхово, оскільки викладені в оскаржуваному судовому рішенні висновки про наявність у її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, не ґрунтуються на доказах, що містяться в матеріалах даної справи, й не відповідають фактичним обставинам справи.
Водночас ОСОБА_1 в апеляційній скаргі просить поновити їй строк на апеляційне оскарження зазначеної вище постанови як такий, що був пропущений із поважних причин.
Адвокати Шох К.А., Максименко Ю.П. та Халупко В.М., проіфнормували суд апеляційної інстанції про припинення здійснення ними представництва Масько А.С. у даній справі про адміністративне правопорушення.
ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомленою про місце, дату, час апеляційного розгляду, в судове засідання не з`явилась і просила здійснювати апеляційний розгляд без її участі, що підтверджується телефонограмою, складеною секретарем судового засідання, та довідкою про доставку повідомлення щодо місця, дати й часу апеляційного розгляду за належним їм номером мобільного телефону.
Суд апеляційної інстанції вивчив матеріали справи, проаналізував доводи апелянта та дійшов висновку про таке.
Відповідно до ч.2 ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.
Разом з тим, строк на апеляційне оскарження постанови підлягає поновленню, коли він пропущений з поважних причин. Поважними причинами пропуску строку на апеляційне оскарження є обставини, що об`єктивно перешкоджали особі, яка має право на оскарження постанови, вчасно подати апеляційну скаргу.
З матеріалів справи вбачається, що 09 вересня 2025 року місцевим судом прийнято постанову щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП. Розгляд справи в суді першої інстанції здійснювався без участі ОСОБА_1 .
Даних, які би свідчили про отримання ОСОБА_1 оскаржуваної постанови чи її ознайомлення з мотивами цього судового рішення в межах строку апеляційного оскарження, перевіркою матеріалів справи не встановлено.
Разом з цим, необізнаність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, та її представника протягом спливу строку на апеляційне оскарження із мотивами прийнятого судового рішення є об`єктивною перешкодою для своєчасного подання апеляційної скарги.
06 жовтня 2025 року ОСОБА_1 поштою подала апеляційну скаргу на постанову суду першої інстанції, що підтверджується вхідною відміткою АТ "Укрпошта".
Отже, зважаючи на хронологію обставин у даному провадженні, враховуючи викладені вище обставини, те, що ОСОБА_1 звернулась із апеляційною скаргою протягом строку, об`єктивно розумного та необхідного для складання процесуального документу, зважаючи на те, що протягом строку апеляційного оскарження ОСОБА_1 не була ознайомлена з мотивами постанови суду першої інстанції та з його суттю, що істотно вплинуло на тривалість реалізації права апеляційного оскарження для ОСОБА_1 , суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що строк на апеляційне оскарження постанови місцевого суду має бути поновлений особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, як такий, що пропущений із поважних причин.
Статтею 294 КУпАП регламентовано, що судове рішення суду першої інстанції переглядається в межах доводів апеляційної скарги.
Виходячи з положень ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Згідно зі ст.245 КУпАП завданням судді при розгляді справ про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.
Відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП настає, зокрема, за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.
Висновок місцевого суду про доведеність винуватості  ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП - відмови нею як особою, яка керувала транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується наявними в матеріалах справи належними, допустимими, достовірними, а у своїй сукупності достатніми та взаємозв`язаними доказами, і є обґрунтованим.
Так, згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №380614 03 липня 2025 року о 23 годині 45 хвилин водій ОСОБА_1 по вул. Олександрівській, 8/2 у м. Лубни в порушення вимог п.2.5 ПДР України керувала транспортним засобом «Kia Rio», н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння у вигляді: запаху алкоголю з порожнини рота, порушення мови, поведінки, що не відповідала обстановці, та відмовилась від проходження огляду на стан названого сп`яніння за допомогою алкотестера «Драгер» на місці зупинки транспортного засобу та в найближчому медичному закладі (а.с.3).
Наведені вище обставини підтверджуються даними відеозаписів, записаних на технічному носієві інформації, з яких установлено те, що 03 липня 2025 року приблизно о 23 годині 45 хвилин по вул. Олександрівській, 8/2 у м. Лубни ОСОБА_1 керувала транспортним засобом «Kia Rio», н.з. НОМЕР_1 , й була зупинена поліцією. На місці події поліцією було встановлено наявність підстав уважати, що ОСОБА_1 перебуває в стані алкогольного сп`яніння, повідомлено їй про наявні в неї ознаки алкогольного сп`яніння у вигляді: запаху алкоголю з порожнини рота, поведінки, що не відповідала обстановці, порушення мови. Однак ОСОБА_1 на неодноразові вимоги поліції відразу словесно й своєю поведінкою категорично відмовилась від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння відповідно до встановленого порядку: як на місці зупинки з використанням спеціального технічного засобу (газоаналізатора «Драгер»), який здійснюється поліцейським, так і в найближчому медичному закладі, при цьому, чітко розуміючи й усвідомлюючи вимоги поліції щодо проходження огляду на стан названого сп`яніння, ухиляючись від цього огляду незважаючи на неодноразові попередження поліцейського про те, що така поведінка ОСОБА_1 буде розцінена як її відмова від проходження огляду. Поведінка та дії ОСОБА_1 не викликають сумніву в тому, що її позиція полягала в умисній і цілеспрямованій відмові від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння. При цьому, поліцейським було роз`яснено ОСОБА_1 : що за вказані вище дії (відмова особи, яка керувала транспортним засобом, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в установленому законодавством порядку) щодо неї буде складено протокол за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП; її права як особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, передбачені ст.63 Конституції України, ст.268 КУпАП (а.с.9).
Отже, наведені вище докази безперечно доводять винуватість ОСОБА_1 у вчиненні нею адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та об`єктивних обставин не довіряти їм немає. Підстав для висновку про недопустимість, недостовірність чи неналежність цих доказів не встановлено.
Водночас твердження ОСОБА_1 щодо підстави та обставин зупинки автомобіля за своїм змістом не стосуюються конструктивних ознак диспозиції ч.1 ст.130 КУпАП, не утворюють достатню підставу для скасування оскаржуваної постанови та закриття провадження щодо ОСОБА_1 , адже не спростовують факт керування нею транспортним засобом та її відмови від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, тобто наявність у її діях події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, і, враховуючи викладене вище, також самі по собі не обумовлюють недопустимість чи неналежність доказів по справі з огляду на відсутність безпосереднього прямого зв`язку між цими питаннями та обставинами, які мають місце в межах складу вказаного вище адміністративного правопорушення.
Таким чином, наведені в апеляційній скарзі доводи, з яких ставиться питання про скасування оскаржуваної постанови й закриття провадження щодо  ОСОБА_1 , не знайшли свого підтвердження.
Ураховуючи наведене вище, суд першої інстанції з урахуванням положень ст.23, 33 КУпАП правильно наклав на  ОСОБА_1 стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян із позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік відповідно до санкції ч.1 ст.130 КУпАП, яка є безальтернативною.
Постанова місцевого суду є законною, обґрунтованою та вмотивованою. Неправильного застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права судом першої інстанції, які би ставили під сумнів висновок про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, обґрунтованість її притягнення до адміністративної відповідальності за цією нормою закону, не встановлено.
Отже, апеляційна скарга не підлягає задоволенню.
Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Поновити особі, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , строк на апеляційне оскарження постанови Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 09 вересня 2025 року щодо ОСОБА_1 .
Апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , залишити без задоволення, а постанову Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 09 вересня 2025 року щодо ОСОБА_1 – без зміни.
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Полтавського
апеляційного суду  О.М. Корсун