Справа № 357/3386/26
3/357/1636/26 

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 березня 2026 року cуддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області Ірина Дубановська 
розглянувши в м. Біла Церква справу про адміністративне правопорушення за протоколом ВАД № 969295 від 17 лютого 2026 року стосовно: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
за ч. 3 ст. 173-2 КУпАП (далі – протокол), 

У С Т А Н О В И В:

згідно з протоколом, 16 лютого 2026 року о 16 год 20 хв по АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 вчинила домашнє насильство фізичного характеру відносно матері, а саме: била по обличчю та голові, чим завдала шкоди фізичному здоров`ю постраждалій особі, за що відповідальність передбачена ч. 3 ст. 173-2 КУпАП.
Відповідно до ч. 1 ст. 268 КУпАП, розгляд справи проведений за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, оскільки вона повідомлялася про час та місце судового засідання належним чином, за допомогою СМС-повідомлення, за номером телефону вказаним у заяві на отримання судових повісток.
Водночас на електронну пошту суду надійшли заяви від ОСОБА_1 , які не підписані електронним підписом та стосуються обставин датованих раніше події зазначеної у протоколі та не стосуються обставин зазначених у протоколі.
За результатами розгляду, суддя керується такими положеннями закону та дійшла до таких висновків.
Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» від 07 грудня 2017 року № 2229-VIII, домашнє насильство – це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.
Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» від 07 грудня 2017 року № 2229-VIII, кривдник - особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі.
Згідно з п. 17 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» від 07 грудня 2017 року № 2229-VIII, фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.
Згідно зі ст. 173-2 КУпАП, вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, - тягне за собою накладення штрафу від двадцяти до сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від тридцяти до сорока годин, або адміністративний арешт на строк до десяти діб.
Діяння, передбачене частиною першою цієї статті, вчинене стосовно малолітньої чи неповнолітньої особи, - тягне за собою накладення штрафу від тридцяти до шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від сорока до п`ятдесяти годин, або адміністративний арешт на строк від двох до десяти діб.
Повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого частинами першою або другою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню, - тягне за собою накладення штрафу від шістдесяти до вісімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від сорока до шістдесяти годин, або адміністративний арешт на строк від трьох до п`ятнадцяти діб.
Згідно з ч. 1 ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. 
Згідно зі ст. 251 КУпАП, … ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Згідно із ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Суддя, дослідивши протокол, надані до нього докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, дійшов висновку про те, що в діях ОСОБА_1 відсутня подія та склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 173-2 КУпАП.
Так, судом установлено, що у суті адміністративного правопорушення, яка викладена в протоколі про адміністративне правопорушення, не містить у собі ознак правопорушення, передбаченого ч.3 ст.173-2 КУпАП, а саме у протоколі не кваліфікована повторність вчинення правопорушення за нормами КУпАП.
Окрім того, у протоколі не зазначено прізвище, ім`я та по-батькові матері, а саме особи стосовно якої вчинялось домашнє насильство фізичного характеру. 
Водночас до протоколу мають бути докази, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 173-2 КУпАП, вчиняла відносно потерпілого домашнє насильство фізичного характеру.
Так, до протоколу долучено заява та письмові пояснення ОСОБА_2 від 16 лютого 2026 року, рапорт працівника поліції від 16 лютого 2026 року, форма оцінки ризиків вчинення домашнього насильства від 16 лютого 2026 року.
Водночас лише заява та письмове пояснення ОСОБА_2 свідчить про вчинення можливого домашнього насильства відносно неї. 
Однак, у письмових поясненнях ОСОБА_2 зазначила, що її донька на постійні основі вчиняє домашнє насильство, це відбувається протягом декількох років.
У заяві ОСОБА_2 вказала, що донька її б`є.
Натомість, доданими до протоколу доказами, не доведено вказаних обставин у протоколі, адже докази про вчинення домашнього насильства фізичного характеру відносно матері ОСОБА_2 відсутні, а саме про те, що 16 лютого 2026 року о 16 год 20 хв по АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 вчинила домашнє насильство фізичного характеру відносно матері, а саме: била по обличчю та голові, чим завдала шкоди фізичному здоров`ю постраждалій особі. 
У зв`язку з викладеним, суддя вважає, що постановлені у вину ОСОБА_1 дії, про які зазначено у протоколі, не утворюють складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 173-2 КУпАП, оскільки фізичне насильство не підтверджене наданими доказами.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
Отже, провадження стосовно ОСОБА_1 необхідно закрити.
Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, суддя 

П О С Т А Н О В И В:

провадження у справі про адміністративне правопорушення, стосовно ОСОБА_1 , - закрити, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 173-2 КУпАП.
Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.
Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 КУпАП.

Суддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області	Ірина ДУБАНОВСЬКА