Справа № 715/291/26 
Провадження № 1-кп/715/113/26 

В И Р О К  
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И 

04.03.2026   селище Глибока

Глибоцький районний суд Чернівецької області у складі:
головуючого – судді ОСОБА_1 
секретар судового засідання ОСОБА_2 
учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_3 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 12025262020004186 по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, українця по національності, з середньо-спеціальною освітою, одруженого, пенсіонера, раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 263 КК України,-
В С Т А Н О В И В :
У невстановленому місці за невстановлених обставин громадянин України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , придбав ніж, який помістив до салону свого автомобіля марки "Чері", р.н. НОМЕР_1 , а саме до «бардачку».
У подальшому громадянин України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер та протиправність своїх дій, перебуваючи на території України у приватних справах, без передбаченого законом дозволу носив у безпосередній близькості від себе вищевказаний ніж, а саме: перевозив його у ніші автомобіля марки "Чері", р.н. НОМЕР_1 .
27 грудня 2025 року близько 10 години 57 хвилин громадянин України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , керуючи автомобілем марки "Чері", р.н. НОМЕР_1 приїхав на МПП «Порубне - Сірет», що розташований у с. Тереблече Чернівецького району Чернівецької області з метою виїхати з України до Республіки Румунії, де, у ході проведення огляду зазначеного автомобіля, а саме у салоні у ніші «бардачок», було виявлено вказаний ніж.
Згідно висновку експерта №СЕ-19/126-26/65-ХЗ від 06.01.2026 зазначений ніж відноситься до холодної зброї колюче-ріжучої дії.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненому визнав повністю та щиро розкаявся, просив суд суворо не карати.
За згодою учасників судового процесу, згідно ч. 3 ст. 349 КПК України, судом було визнано недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорювались. Обвинувачений правильно розуміє фактичні обставини справи, що підтверджується його показаннями, сумнівів у добровільності та істинності його позиції немає, а тому суд, згідно вимог ч. 2 ст.349 КПК України, обмежив дослідження фактичних обставин справи допитом обвинуваченого та оголошенням письмових доказів, наданих прокурором, щодо речових доказів та матеріалів, що характеризують обвинуваченого. 
Суд вважає доведеним, що викладене в обвинуваченні діяння мало місце і містить склад злочину. Встановлено, що в діях обвинуваченого ОСОБА_4 є склад злочину передбачений ч.2 ст.263 КК України, тобто незаконне носіння холодної зброї, без передбаченого законом дозволу.
Як пом`якшуючі покарання обставини, відповідно до ст.66 КК України, суд визнає: повне визнання вини, щире каяття у вчиненому, активне сприяння у розкритті злочину, відсутність тяжких наслідків.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, згідно ст.67 КК України, судом не встановлено.
У відповідності до ст. 65 КК України, призначаючи покарання у кожному конкретному випадку, суд повинен врахувати ступінь тяжкості скоєного злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нею нових злочинів.
Статтею 50 КК України встановлено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, як засудженими, так і іншими особами.
Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_4 та встановлюючи ступінь його вини у вчиненому злочині, суд дає оцінку не тільки окремому вчинку обвинуваченого, а також і його особистості, наскільки вона проявилася у його злочинних діях. Окрім того, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, характер обставини вчиненого злочину, а також наявність обставин, що пом`якшують покарання та відсутність обставин, що обтяжують покарання.
Судом встановлено, що ОСОБА_4 , одружений. До кримінальної відповідальності притягується вперше. За місцем проживання характеризується з позитивної сторони, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, пенсіонер. А тому з огляду на особистість обвинуваченого суд вважає, що він не є особою суспільно небезпечною, яка здатна на системне вчинення кримінальних правопорушень.
Відповідно до частини 1 статті 69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення. У цьому випадку суд не має права призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання в Загальній частині цього Кодексу.
Приписи статті 69 КК України про призначення винній особі більш м`якого покарання, ніж передбачено законом, є спеціальними і застосовуються у виключних випадках. Підставами для застосування цієї статті є встановлення не лише наявності кількох пом`якшуючих обставин, а й того факту, що їх наявність істотно знижує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення.
Відповідно до висновку Верховного Суду від 27.04.2021 року у справі №712/4384/20, однією з обов`язкових умов для застосування до винної особи положень ст.69 КК України є наявність декількох (не менше двох) обставин, що пом`якшують покарання. Суди зобов`язані встановити не лише наявність, а й обґрунтувати, яким чином такі пом`якшуючі обставини істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення.
Суд також враховує, що у Постанові від 10.07.2018 року (справа № 148/1211/15-к) ВС звернув увагу на те, що формулювання пункту 1 частини першої статті 66 КК передбачає, що наявність будь-якої з обставин, перелічених в ньому, - тобто, або «з`явлення із зізнанням», або «щирого каяття», або «активного сприяння розкриттю злочину» - означає, що вимогу цього пункту виконано. Таким чином, положення статті 69-1 КК застосовуються, якщо судом установлено будь-яку з обставин, зазначених у пункті 1 частини першої статті 66 КК, та будь-яку з обставин, вказаних у пункті 2 частини першої статті 66 КК.
Тобто для застосування судом положень статті 69 КК України повинні бути встановлені виключні обставини, що істотно знижують ступінь тяжкості саме вчиненого кримінального правопорушення. У кожному випадку факт зниження ступеня тяжкості кримінального правопорушення повинен оцінюватися судом з урахуванням індивідуальних особливостей конкретного кримінального провадження. Проте у будь-якому разі встановлені обставини, що пом`якшують покарання, мають настільки істотно знижувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, що призначення винному навіть мінімального покарання в межах санкції статті було б явно недоцільним і несправедливим.
Такий висновок зробив Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду в постанові від 27.04.2021 (справа № 712/4384/20, провадження №51-548км21).
Вирішуючи питання про вид та міру покарання, суд враховуючи обставини правопорушення та особу обвинуваченого, відсутність обставин які обтяжують покарання та наявність декількох обставини які пом`якшують покарання, його майновий стан та стан здоров`я, добровільно, своєю активною поведінкою сприяв розкриттю кримінального правопорушення та з`ясуванню обставин його вчинення, у вчиненому щиро розкаявся, дав критичну оцінку своїм злочинним діям, того, що внаслідок вчиненого злочину тяжких наслідків не настало, беручи до уваги обставини справи, а також особу обвинуваченого, який характеризується позитивно, має постійне місце проживання, не перебуває на спеціальному обліку у лікарів нарколога та психіатра, є пенсіонером, розмір отримуваної пенсії є незначним, а тому суд приходить до висновку, що призначення обвинуваченому мінімального покарання в межах санкції ч.2 ст.263 КК України є недоцільним, у зв`язку з чим, при призначенні покарання суд вважає необхідним застосувати положення ч.1 ст.69 КК України і призначити покарання у розмірі, що є меншим ніж зазначене у санкції правової норми.
Дане покарання, на переконання суду, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності, через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним і пропорційним.
Таким чином, призначення обвинуваченому ОСОБА_4 за вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.263 КК України, основного покарання із застосуванням положення ст. 69 КК України, є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів, і повністю відповідає вимогам статей 65 - 67 КК України.
При визначенні розміру штрафу суд виходить з того, що відповідно до вимог ст. 69 КК України за вчинення кримінального правопорушення, за яке передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, суд з підстав, передбачених цією частиною, може призначити основне покарання у виді штрафу, розмір якого не більше ніж на чверть нижчий від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу. 
Тому суд не вправі призначити покарання у виді штрафу за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 263 КК України із застосуванням ст. 69 КК України менше ніж 750 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (із розрахунку 1000 – (1000:4) = 250 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян). Також суд вважає, що запропонована прокурором міра покарання у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян є надто суровою у цій справі.
Долю речових доказів слід вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 349, 368, 371, 374 КПК України, суд,-
У Х В А Л И В :
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.263 КК України і призначити йому міру покарання із застосуванням ст.69 КК України у виді штрафу в розмірі 750 (сімсот п`ятдесят) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 12750 (дванадцять тисяч сімсот п`ятдесят) гривень, 00 копійок в дохід держави.
Речовий доказ – ніж, запечатаний до сейф-пакету 3208235 – знищити.
Стягнути із ОСОБА_4 на користь держави судові витрати в розмірі 1337 (одна тисяча триста тридцять сім) гривень 10 копійок.
На вирок суду може бути подано апеляцію до Чернівецького апеляційного суд через Глибоцький районний суд Чернівецької області на протязі 30-ти діб з дня його проголошення всіма учасниками процесу.

Суддя: