ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2026 року 	Луцьк	Справа № 140/14394/25 	

Волинський окружний адміністративний суд у складі судді Каленюк Ж.В. розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, 

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (далі – ГУ ПФУ в Полтавській області) про визнання протиправним та скасування рішення від 21 жовтня 2025 року №033050009236 про відмову у переведенні на пенсію за віком відповідно до Закону України від 10 грудня 2015 року №889-VIII “Про державну службу” (далі – Закон №889-VIII); зобов`язання здійснити з 13 жовтня 2025 року переведення та виплату пенсії за віком відповідно до Закону України “Про державну службу”, зарахувавши до стажу державної служби період роботи в органах місцевого самоврядування з 01 липня 1987 року по 22 квітня 1999 року, з 22 листопада 2010 року по 01 травня 2016 року та з визначенням розміру пенсії відповідно до наданих разом із заявою довідок Голобської селищної ради від 13 жовтня 2025 року №18 та №19 для призначення пенсії державного службовця.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управління Пенсійного фонду України у Волинській області (далі - ГУ ПФУ у Волинській області) як отримувач пенсії за віком відповідно до Закону України від 09 липня 2003 року №1058-ІV “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” (далі – Закон №1058-ІV). Позивач 13 жовтня 2025 року звернувся до ГУ ПФУ у Волинській області із заявою про переведення його на пенсію за віком відповідно до Закону №889-VIII та отримав рішення ГУ ПФУ в Полтавській області від 21 жовтня 2025 року №033050009236, яким у задоволенні заяви відмовлено з тих мотивів, що станом на 01 травня 2016 року він не займав посаду, віднесену до державної служби, а обчислений стаж на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, становить 11 років 9 місяців 11 дні.
Позивач не погоджується із таким рішенням та зазначив, що період його роботи з 01 липня 1987 року по 22 квітня 1999 року та з 22 листопада 2010 року по 01 травня 2016 року на посадах в органах місцевого самоврядування (сільським головою), а час роботи на державних посадах в органах місцевого самоврядування відповідно до Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03 травня 1994 року №283 (далі - Порядок №283), підлягає зарахуванню до стажу державної служби, що дає право виходу на пенсію як державному службовцю.
ОСОБА_1 вважає, що оскільки на момент звернення із заявою про переведення на пенсію за віком відповідно до Закону №889-VІІІ він досяг необхідного віку та у нього наявний необхідний стаж (понад 43 роки, з них стаж, який зараховується до державної служби, - не менше 10 років станом на 01 травня 2016 року), то наявні правові підстави для призначення пенсії в розмірі 60 відсотків суми заробітної плати, зазначеної у довідках.
З наведених підстав позивач просив позов задовольнити.
Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 26 листопада 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та її розгляд призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами відповідно до статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України).
Відповідач у відзиві на позовну заяву позовні вимоги заперечив та у їх задоволенні просив відмовити (а.с.23-24). В обґрунтування цієї позиції вказав, що ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії за віком відповідно до Закону №889-VІІІ. Так за даними трудової книжки стаж роботи на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, становить 11 років 9 місяців 22 дні; станом на 01 травня 2016 року позивач не займав посаду державної служби: з 22 листопада 2010 року по 18 листопада 2015 року він працював в Поповичівській сільській раді на посаді сільського голови, з 18 листопада 2015 року працює на посаді старости Поповичівського старостинського округу, тобто на посадах, не віднесених до категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України “Про державну службу”.
Відповідач також зауважив, що довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця від 13 жовтня 2025 року №18, №19 не відповідають пунктам 4, 4-2 Порядку призначення пенсій деяким категоріям осіб, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 14 вересня 2016 року №622 (далі – Порядок №622).
Інші заяви по суті справи сторони не подавали.
Суд, перевіривши доводи сторін, викладені у заявах по суті справи, дослідивши письмові докази, встановив такі обставини.
ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУ ПФУ у Волинській області та з 01 жовтня 2023 року отримує пенсію за віком відповідно до Закону №1058-ІV, що підтверджується рішенням №033050009236 (а.с.7 зворот) та розрахунком стажу (Форма РС-право) (а.с.7).
Згідно з розрахунком стажу (форма РС-право) страховий стаж позивача становить 43 роки 2 місяці 23 дні (а.с.7).
13 жовтня 2025 року позивач звернувся до ГУ ПФУ у Волинській області із заявою, в якій просив перевести його на пенсію державного службовця відповідно до Закону №889-VIII (а.с.8). До заяви долучено, зокрема, довідки від 13 жовтня 2025 року №18, №19 про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця, видані Голобською селищною радою (а.с.10-12).
Після реєстрації заяви працівниками ГУ ПФУ у Волинській області та формування електронної пенсійної справи заява позивача відповідно до принципу екстериторіальності була розглянута ГУ ПФУ в Полтавській області з прийняттям рішення від 21 жовтня 2025 року №033050009236 про відмову у перерахунку пенсії (а.с.6). Таке рішення мотивоване тим, що статтею 25 Закону України від 16 грудня 1993 року №3723-XII “Про державну службу” (далі – Закон №3723-XII) визначено категорії посад державних службовців, в залежності від яких встановлюються ранги державних службовців. Згідно з даними трудової книжки стаж роботи на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, становить 11 років 9 місяців 22 дні та станом на 01 травня 2016 року позивач не займав посаду державної служби, тому відсутнє право на перерахунок пенсії за заявою від 13 жовтня 2025 року.
При вирішенні спору суд керується такими нормативно-правовими актами.
Умови пенсійного забезпечення державних службовців до 01 травня 2016 року визначалися Законом №3723-XI.
Частиною першою статті 37 Закону №3723-XI установлено, що на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”, за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”, у тому числі стаж державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.
Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 01 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 01 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.
Правове регулювання пенсійного забезпечення державних службовців з 01 травня 2016 року – з дати набрання чинності Законом №889-VIII - зазнало змін. Відповідно до статті 90 Закону №889-VIII пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”.
Пунктом 2 розділу ХІ “Прикінцеві та перехідні положення” Закону №889-VIII визнано такими, що втратили чинність: Закон України “Про державну службу” (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., №52, ст. 490 із наступними змінами), крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу.
Так згідно з пунктами 10, 12 розділу ХІ “Прикінцеві та перехідні положення” Закону №889-VIII державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України “Про державну службу” (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., №52, ст. 490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України “Про державну службу” (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., №52, ст. 490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців. Для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України “Про державну службу” (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., №52, ст. 490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України “Про державну службу” (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., №52, ст. 490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Таким чином, за наявності в особи станом на 01 травня 2016 року певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років незалежно від того, чи працювала особа станом на 01 травня 2016 року на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-XII, але за такої умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців (вказані висновки щодо застосування норм права викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 лютого 2019 року у справі №822/524/18).
Водночас для осіб, які мають не менш 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, статтею 37 Закону №3723-ХІІ передбачено додаткові умови для наявності права на призначення пенсії державного службовця: певний вік і страховий стаж.
Отже, з наведеного випливає, що обов`язковою умовою для збереження в особи права на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ після 01 травня 2016 року є дотримання сукупності вимог, визначених частиною першою статті 37 Закону №3723-ХІІ і розділу ХІ “Прикінцеві та перехідні положення” Закону №889-VIII щодо віку, страхового стажу, стажу державної служби.
Така правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 26 червня 2018 року у справі №735/939/17, від 10 липня 2018 року у справі №591/6970/16-а.
Як вбачається з матеріалів справи, 13 жовтня 2025 року позивач звернувся із заявою про перехід на інший вид пенсії – пенсію державного службовця відповідно до Закону №3723-XII за умов, визначених у Законі №889-VIII. 
Із рішення відповідача від 21 жовтня 2025 року №03305000236 слідує, що підставою для відмови позивачу у переході на пенсію за віком на підставі Закону №889-VIII слугувало те, що стаж роботи ОСОБА_1 на посадах, віднесених до категорії посад державних службовців становить 11 років 9 місяців 22 дні, але станом на 01 травня 2016 року заявник не займав посади державної служби.
Позивач, не погоджуючись із прийнятим рішенням, стверджує й про протиправність незарахування до стажу державної служби періодів роботи в органах місцевого самоврядування з 01 липня 1987 року по 22 квітня 1999 року та з 22 листопада 2010 року по 01 травня 2016 року.
Отже, спірним у цій справі є наявність у позивача набутого до 01 травня 2016 року стажу роботи на посадах, який зараховується до стажу державної служби та величина якого, окрім іншого (страхового стажу, віку особи), має вплив на наявність в особи права на пенсію відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ.
З огляду на наведене вище правове регулювання суд Верховний Суд у постанові від 22 травня 2024 року у справі №500/1404/23 виснував, що до стажу державної служби може бути враховано лише стаж, набутий на посадах державної служби або прирівняних до них посадах до 01 травня 2016 року. Стаж, набутий після 01 травня 2016 року на посадах державної служби, зараховується до страхового стажу і відповідно до статті 90 Закону №889-VІІІ слугує підставою для призначення пенсії та обрахунку її розміру відповідно до Закону №1058-IV.
Вказаний висновок ґрунтується на позиції Конституційного Суду України у Рішенні від 23 грудня 2022 року №3-р/2022 про те, що підпункт 1 пункту 2 розділу XI “Прикінцеві та перехідні положення” Закону №889-VІІІ не дає можливості враховувати стаж державної служби, набутий після 01 травня 2016 року як такий, що відповідає вимогам пунктів 10, 12 розділу XI “Прикінцеві та перехідні положення” Закону №889-VІІІ, та для набуття у зв`язку із цим права на призначення пенсії державного службовця на підставі статті 37 Закону №3723-ХІІ (пункт 3.3 мотивувальної частини Рішення).
Повертаючись до обставин цієї справи в контексті спірного питання зарахування до стажу державної служби періодів роботи позивача до 01 травня 2016 року, суд з відомостей трудової книжки колгоспника НОМЕР_1 (а.с.15) встановив, що ОСОБА_1 був обраний: 01 липня 1987 року - головою виконавчого комітету Поповичівської сільської ради народних депутатів; 24 березня 1990 року – головою сільської Ради народних депутатів; 26 липня 1994 року – головою сільської Ради народних депутатів та він прийняв присягу державного службовця, 21 квітня 1998 року – сільським головою Поповичівської сільської ради та 22 квітня 1999 року припинив повноваження і був звільнений з посади сільського голови у зв`язку з переходом на іншу роботу.
Відповідно до трудової книжки колгоспника НОМЕР_2 (а.с.13-14) позивач 22 листопада 2010 року обраний сільським головою Поповичівської сільської ради та він прийняв присягу посадової особи місцевого самоврядування, йому присвоєно 9 ранг посадової особи місцевого самоврядування, 21 грудня 2012 року – присвоєно 8 ранг посадової особи місцевого самоврядування, 30 січня 2015 року – присвоєно 7 ранг посадової особи місцевого самоврядування; 18 листопада 2015 року ним припинено повноваження сільського голови та його прийнято виконуючим обов`язки старости сіл Поповичі, Жмудче, Свидники, Малий Порськ, Великий Порськ, Борщівка, а 25 листопада 2020 року – затверджено на посаду старости Поповичівського старостинського округу.
Надаючи оцінку доводам сторін щодо підстав для зарахування/незарахування періодів роботи в органах місцевого самоврядування необхідно зазначити про таке.
Статтею 25 Закону №3723-ХІІ (набрав чинності 28 грудня 1993 року), на яку є посилання у пунктах 10-12 розділу ХІ “Прикінцеві та перехідні положення” Закону №889-VIII, визначено, що основними критеріями класифікації посад державних службовців є організаційно-правовий рівень органу, який приймає їх на роботу, обсяг і характер компетенції на конкретній посаді, роль і місце посади в структурі державного органу. Також установлено класифікацію посад державних службовців з першої по сьому категорію та передбачено, що віднесення існуючих посад державних службовців, не перелічених у цій статті, а також віднесення до відповідної категорії нових посад державних службовців проводиться Кабінетом Міністрів України за погодженням з відповідним державним органом.
Приписами пункту 8 розділу XI “Прикінцеві та перехідні положення” Закону №889-VIII обумовлено, що стаж державної служби за період роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, встановлених на той час законодавством.
До 01 травня 2016 року (до набрання чинності Законом №889-VIII) такий порядок і умови визначалися Порядком обчислення стажу державної служби, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 03 травня 1994 року №283. Цим Порядком визначено посади і органи, час роботи в яких зараховуються до стажу державної служби.
Згідно з пунктом 4 Порядку №283 документом для визначення стажу державної служби є трудова книжка та інші документи, які відповідно до чинного законодавства підтверджують стаж роботи.
Пунктом 2 Порядку №283 установлено, що до стажу державної служби зараховується робота (служба): на посадах державних службовців у державних органах, передбачених у статті 25 Закону України “Про державну службу”, а також на посадах, віднесених Кабінетом Міністрів України до відповідної категорії посад державних службовців (абзац другий).
Стаття 1 Закону УРСР від 07 грудня 1990 року №533-XII “Про місцеві Ради народних депутатів Української РСР та місцеве самоврядування” (введений в дію 08 січня 1991 року; далі – Закон №533-XII) визначала, що органами місцевого самоврядування є сільські, селищні, міські Ради народних депутатів визначала, що органами місцевого самоврядування є сільські, селищні, міські Ради народних депутатів.
Постановою Кабінету Міністрів України від 18 квітня 1994 року №239 (чинна до 26 жовтня 2001 року) затверджено Порядок віднесення посад працівників місцевих Рад народних депутатів та їх виконавчих комітетів до відповідних категорій посад державних службовців і присвоєння їм рангів державних службовців (далі - Порядок №239). Пунктом 1 зазначеного порядку установлено, що посади працівників місцевих Рад народних депутатів та їх виконавчих комітетів відносяться до таких категорій: п`ята категорія - посади голів міст районного значення, селищних і сільських голів; шоста категорія – посади секретарів виконкомів міських Рад народних депутатів міст районного підпорядкування, селищних і сільських Рад народних депутатів.
Як було зазначено вище, позивач 26 липня 1994 року обраний головою сільської Ради народних депутатів та він прийняв присягу державного службовця.
12 червня 1997 року набрав чинності Закон України від 21 травня 1997 року №280/97-ВР “Про місцеве самоврядування в Україні” (далі - Закон №280/97-ВР), а Закон №533-XII втратив чинність. Законом №280/97-ВР було закріплено, що на посадових осіб місцевого самоврядування поширюється дія Закону України “Про державну службу” (перше речення пункту 5 розділу V “Прикінцеві та перехідні положення”).
04 липня 2001 року набрав чинності Закон України від 07 червня 2001 року №2493-III “Про службу в органах місцевого самоврядування” (далі - Закон №2493-III).
Посадами в органах місцевого самоврядування є: виборні посади, на які особи обираються на місцевих виборах; виборні посади, на які особи обираються або затверджуються відповідною радою; посади, на які особи призначаються сільським, селищним, міським головою, головою районної, районної у місті, обласної ради на конкурсній основі чи за іншою процедурою, передбаченою законодавством України (статті 3 Закону №2493-III).
Згідно зі статтею 14 Закону №2493-III в органах місцевого самоврядування встановлюються такі категорії посад, зокрема, четверта категорія - посади голів постійних комісій з питань бюджету обласних, Київської та Севастопольської міських рад (у разі коли вони працюють у раді на постійній основі), керівників управлінь і відділів виконавчого апарату обласних, Севастопольської міської та секретаріату Київської міської рад, секретарів міських (міст обласного і республіканського в Автономній Республіці Крим значення) рад, заступників міських (міст обласного і республіканського в Автономній Республіці Крим значення) голів з питань діяльності виконавчих органів ради, керуючих справами (секретарів) виконавчих комітетів, директорів, перших заступників, заступників директорів департаментів міських (міст обласного і республіканського в Автономній Республіці Крим значення) рад, міських (міст районного значення) голів, селищних і сільських голів, посади заступників голів районних рад; п`ята категорія - посади керуючих справами виконавчих апаратів районних рад, керуючих справами (секретарів) виконавчих комітетів районних у містах рад, помічників голів, радників (консультантів), спеціалістів, головних бухгалтерів управлінь і відділів виконавчого апарату обласних, секретаріатів Київської та Севастопольської міських рад, керівників управлінь, відділів та інших виконавчих органів міських (міст обласного і республіканського в Автономній Республіці Крим значення) рад та їх заступників, керівників відділів (підвідділів) у складі самостійних управлінь, відділів виконавчих органів міських (міст обласного значення) рад, посади заступників міських (міст районного значення), сільських, селищних голів з питань діяльності виконавчих органів ради, секретарів міських (міст районного значення), сільських, селищних рад, старост.
Постановою Кабінету Міністрів України від 26 жовтня 2001 року №1435 пункт 2 Порядку №283 доповнено абзацом про зарахування до стажу державної служби роботи (служби) на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених у статті 14 Закону України “Про службу в органах місцевого самоврядування”, а також на інших посадах, не зазначених у цій статті, віднесених Кабінетом Міністрів України до відповідної категорії посад в органах місцевого самоврядування.
Отже, наведеними нормами передбачено зарахування до стажу державної служби періодів роботи на посадах голови виконавчого комітету сільської ради, сільського голови, старости.
Частина сьома статті 21 Закону №2493-III (до 01 жовтня 2017 року) передбачала, що пенсійне забезпечення посадових осіб місцевого самоврядування, які мають стаж служби в органах місцевого самоврядування та/або державної служби не менше 10 років, здійснюється у порядку, визначеному законодавством України про державну службу. Пенсія в частині, що не перевищує розміру пенсії із солідарної системи, що призначається відповідно до Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”. Частина пенсії, що перевищує цей розмір, виплачується за рахунок коштів Державного бюджету України.
Відповідно до Закону України від 03 жовтня 2017 року №2148-VIII “Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій” (далі - Закон №2148-VIII) частину сьому статті 21 Закону №2493-ІІІ викладено в новій редакції, згідно з якою пенсійне забезпечення посадових осіб місцевого самоврядування здійснюється відповідно до Закону “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” (застосовується з 01 жовтня 2017 року).
У пункті 4 частини другої статті 46 Закону №889-VIII указано, що до стажу державної служби зараховуються час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених Законом України «Про службу в органах місцевого самоврядування». Пункт 4 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 березня 2016 року №229 (далі - Порядок №229), містить аналогічну норму.
З аналізу вищевказаних норм слідує, що “посади в органах місцевого самоврядування” не є “посадами державної служби”, але робота на цих посадах прирівнювалась до стажу державної служби.
В абзаці п`ятому пункту 3.4 мотивувальної частини Рішення від 20 січня 2026 року №1-р/2026 Конституційний Суд України зазначив, що пенсійне забезпечення державних службовців та посадових осіб місцевого самоврядування із 01 травня 2016 року врегульовано Законом №1058-ІV як загальним законом (lex generalis), за винятком випадків, визначених у пунктах 10, 12 розділу XI “Прикінцеві та перехідні положення” Закону №889-VIII, до яких може бути застосована стаття 37 Закону №3723-ХІІ як норма спеціального закону (lex specialis).
Таким чином, враховуючи наведені вище законодавчі приписи періоди роботи позивача на посадах в органах місцевого самоврядування з 01 липня 1987 року по 22 квітня 1999 року та з 22 листопада 2010 року до 01 травня 2016 року (до дня набрання чинності Законом №889-VIII) підлягають зарахуванню до спеціального стажу для визначення права на пенсію за нормами Закону України “Про державну службу”.
Із розрахунку стажу (форма РС-право) судом встановлено, що до стажу державної служби ОСОБА_1 відповідач зарахував період роботи в органах місцевого самоврядування з 01 липня 1987 року по 22 квітня 1999 року (а.с.36, 58), тому позовні вимоги про зарахування до стажу державної служби вказаного періоду роботи є безпідставними (спір відсутній).
Однак відповідач протиправно не зарахував період роботи позивача на посадах в органах місцевого самоврядування з 22 листопада 2010 року до 01 травня 2016 року для визначення права на пенсію державного службовця та відмова відповідача у зарахуванні цього періоду роботи не відповідає критеріям обґрунтованості та законності, які встановлені в частині другій статті 2 КАС України.
Оскільки пенсійним органом фактично не здійснено належний обрахунок стажу позивача для визначення права на пенсію державного службовця, який станом на 01 травня 2016 року перебував на посаді, стаж роботи на якій зараховується до стажу державної служби, то спірне рішення від 21 жовтня 2025 року №033050009236 про відмову у переведенні з пенсії за віком за Законом №1058-ІV на пенсію за віком згідно із пунктами 10, 12 розділу ХІ “Прикінцеві та перехідні положення” Закону №889-VIII є необґрунтованим, з огляду на що підлягає скасуванню як протиправне.
Суд наголошує, що за наявності в особи станом на 01 травня 2016 року певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років незалежно від того, чи працювала особа станом на 01 травня 2016 року на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-XII, але за такої умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
У зв`язку із скасуванням оскаржуваного рішення процедура розгляду питання про призначення пенсії відповідно Закону №889-VIII вважається незакінченою і відповідач, до компетенції якого віднесена функція щодо обрахунку стажу державної служби, обчислення розміру пенсії та вирішення питання щодо наявності в особи права на пенсію, реалізуючи ці повноваження, повинен повторно розглянути заяву позивача та прийняти рішення з урахуванням висновків суду, що викладені у цьому рішенні. При цьому пенсійний орган повинен надати оцінку наявності у позивача права на пенсію з урахуванням спірного періоду роботи, який підлягає зарахуванню, в сукупності з іншими критеріями, які дають право на пенсію державного службовця.
При вирішенні вимог зобов`язального характеру судом також враховано позицію Верховного Суду у постанові від 12 вересня 2023 року у справі №560/8328/22, який вказав, що вимоги зобов`язати обрахувати пенсію за віком з урахуванням заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, є передчасними та стосуються розміру пенсійних виплат, який ще не обрахований суб`єктом владних повноважень, наділеним такою дискрецією, наслідки якої можуть бути предметом перевірки судом на відповідність критеріям, визначеним у статті 2 КАС України, а отже така вимога спрямована на майбутнє, через що не підлягає задоволенню з огляду на те, що судовому захисту підлягає тільки порушене право.
Одночасно суд зазначає, що довідки, які надавалися позивачем до заяви про призначення пенсії, видані Голобською селищною радою за формою згідно з додатком 4 (посадовий оклад, надбавки за ранг та вислугу років) за посадою сільського голови на грудень 2023 року, а щодо інших складових (місячна премія, інші виплати - матеріальна допомога, премії тощо) за період з 01 січня 2019 року по 31 грудня 2023 року - за формою згідно з додатком 5 до Порядку №622.
Відповідно до пункту 4-2 Порядку №622 (зі змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України №823 “Про внесення змін до Порядку призначення пенсій деяким категоріям осіб”, набрала чинності з 20 липня 2024 року, підлягає застосуванню з 01 січня 2024 року) для державних службовців, які працювали в державних органах, що провели класифікацію посад державної служби, та яких не було переведено на посади, передбачені штатним розписом, форму якого затверджено наказом Мінфіну від 28 січня 2002 р. №57 (з урахуванням змін, внесених наказом Мінфіну від 27 листопада 2023 р. №661), або які звільнилися до 1 січня 2024 р. з таких органів, визначення заробітної плати для призначення пенсії державним службовцям здійснюється з урахуванням пункту 4 цього Порядку. При цьому посадовий оклад, надбавки за ранг та вислугу років враховуються в розмірах, установлених на 31 грудня 2023 р., а розмір виплат (крім посадових окладів, надбавок за ранг та вислугу років), що включаються в заробіток для обчислення пенсії, визначається за будь-які 60 календарних місяців роботи на посаді державної служби підряд перед зверненням за пенсією незалежно від наявності перерв, але не пізніше 31 грудня 2023 року. Для призначення пенсії державного службовця таким особам та особам, які працювали у державних органах, що не провели класифікацію посад державної служби, подаються довідки про: посадовий оклад, надбавки за ранг та вислугу років за останнім місцем роботи на державній службі за формою згідно з додатком 4; розміри виплат, зазначених в абзацах третьому - п`ятому пункту 4 цього Порядку, за останнім місцем роботи на державній службі за формою згідно з додатком 5.
Позивач на час звернення із заявою продовжував працювати (на посаді старости).
У рішенні від 21 жовтня 2025 №033050009236 лише процитовано положення пунктів 4, 4-2 Порядку №622, однак змістовна оцінка довідок, поданих заявником, відсутня.
Тож вимоги зобов`язального характеру підлягають задоволенню частково у спосіб зобов`язання ГУ ПФУ в Полтавській області повторно розглянути заяву позивача від 13 жовтня 2025 року про переведення на пенсію державного службовця за віком відповідно Закону України “Про державну службу” з урахуванням висновків суду, зарахувавши до стажу державної служби для визначення права на пенсію періоди роботи в органах місцевого самоврядування з 22 листопада 2010 року до 01 травня 2016 року, та про відмову у задоволенні решти позовних вимог - в частині зарахування стажу з 01 липня 1987 року по 22 квітня 1999 року, який врахований, та щодо призначення пенсії з урахуванням довідок про заробітну плату, які є передчасними.
Згідно із частинами першою, третьою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
У зв`язку із частковим задоволенням позову на користь позивача необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судовий збір в сумі 605,60 грн, сплачений в розмірі 1211,20 грн квитанцією від 18 листопада 2025 року №1.406366067.1 (а.с.4, 18).
Керуючись статтями 2, 72-77, 139, 243-246, 255, 262, 295 КАС України, суд 

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (36000, Полтавська область, місто Полтава, вулиця Гоголя, будинок 34, ідентифікаційний код юридичної особи 13967927) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області від 21 жовтня 2025 року №033050009236.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 13 жовтня 2025 року про переведення на пенсію державного службовця за віком відповідно Закону України “Про державну службу” з урахуванням висновків суду, зарахувавши до стажу державної служби для визначення права на пенсію період роботи на посадах в органах місцевого самоврядування з 22 листопада 2010 року до 01 травня 2016 року.
В задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області судові витрати у сумі 605,60 грн (шістсот п`ять грн 60 коп.).
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене учасниками справи в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Ж.В. Каленюк