Справа №: 297/472/26

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2026 року м. Берегове 
Суддя Берегівського районного суду Закарпатської області Гал Л. Л., розглянувши матеріали, що надійшли з відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » ІНФОРМАЦІЯ_2 про притягнення до адміністративної відповідальності:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженки та мешканки АДРЕСА_1 , громадянки України, 
за ч. 1 ст. 204-1 КУпАП,  
в с т а н о в и в:
Згідно протоколу про адміністративне правопорушення ЗхРУ № 001325Е від 11.02.2026 року, 11 лютого 2026 року об 11:56 год. прикордонним нарядом «Перевірка документів» в міжнародному пункті пропуску для автомобільного сполучення «Лужанка» під час проходження прикордонного контролю на напрямку «Виїзд» з території України в Угорщину було виявлено громадянку України ОСОБА_1 , яка 27.10.2025 року на паспортний контроль надала паспорт громадянки Румунії № НОМЕР_1 в ППр «Порубне» з метою в`їзду в Україну на ім`я ОСОБА_2 ( ОСОБА_3 ) ІНФОРМАЦІЯ_4 . Під час перетинання державного кордону громадянка України ОСОБА_2 порушила вимоги ст. 2,3 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», п. 2 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року №57, а саме здійснила незаконний перетин державного кордону України без відповідних документів, тобто вчинила правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 204-1 ч. 1 КУпАП, тобто вчинила правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 204-1 ч. 1 КУпАП.
ОСОБА_1 в суд не з`явилася, при цьому, в матеріалах справи міститься заява про розгляд справи без її участі.
Отже, за наявності письмової заяви особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та перевіривши матеріали справи, а саме: протокол про адміністративне правопорушення ЗхРУ № 001325Е від 11.02.2026, письмові пояснення ОСОБА_1 , витяг з бази даних БД «Ризик», копію паспорта громадянки України ОСОБА_1 для виїзду за кордон, копію закордонного паспорта громадянки Румунії на ім`я ОСОБА_2 ( ОСОБА_3 ) ІНФОРМАЦІЯ_4 , приходжу до наступного.
Відповідно до ч. 2 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Згідно ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Статтею 248 КУпАП визначено, що розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється на засадах рівності перед законом і органом (посадовою особою), який розглядає справу, всіх громадян незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мови та інших обставин.
Так, згідно статті 2 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» документами, що дають право громадянину України на виїзд з України і в`їзд в Україну, є: паспорт громадянина України для виїзду за кордон; дипломатичний паспорт України; службовий паспорт України; посвідчення особи моряка; посвідчення члена екіпажу; посвідчення особи на повернення в Україну (дає право на в`їзд в Україну).
У передбачених міжнародними договорами України випадках замість документів, зазначених у частині першій цієї статті, для виїзду з України і в`їзду в Україну можуть використовуватися інші документи.
Відповідно до ст. 3 даного Закону перетинання громадянами України державного кордону України здійснюється в пунктах пропуску через державний кордон України після пред`явлення одного з документів, зазначених у статті 2 цього Закону.
Правила перетинання державного кордону України громадянами України встановлюються Кабінетом Міністрів України відповідно до цього Закону та інших законів України.
Із долучених документів до матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 є громадянкою Румунії, оскільки при з території України в Угорщину під час проходження прикордонного контролю пред`явила закордонний паспорт громадянки Румунії на ім`я ОСОБА_2 ( ОСОБА_3 ) ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Крім того, згідно копії паспорта громадянки України ОСОБА_1 для виїзду за кордон, ОСОБА_1 є громадянкою України.
Тобто, ОСОБА_1 має подвійне громадянство.
Слід зазначити, що тлумачення громадянства із запереченнями його множинності суперечить принципам Європейської Конвенції «Про громадянство» від 06.11.1997 (ратифікованою Україною Законом від 20.09.2006), а набула чинності ця Конвенція для нашої країни 1 квітня 2007 року, згідно якої громадянство означає правовий зв`язок між особою та державою без зазначення етнічного походження особи. «Множинне громадянство» означає одночасну належність особи до громадянства двох або більше держав.
Україна зобов`язалася гарантувати права громадян із множинним громадянством, зокрема, в ст. 17 Конвенції, відповідно до якої, визначаючи права та обов`язки, пов`язані із множинним громадянством: громадяни держави-учасниці, які мають інше громадянство, мають на території держави учасниці, в якій вони проживають, ті самі права та обов`язки, як і інші громадяни держави-учасниці.
Кожна держава визначає у своєму законодавстві хто є її громадянами. Це законодавство визнається іншими державами тільки за умови його відповідності чинним міжнародним конвенціям, міжнародному звичаєвому праву та принципам права, які є загальновизнаними стосовно громадянства.
Законом України «Про громадянство України», зокрема ст. 2 передбачається, що законодавство України про громадянство ґрунтується на таких принципах: 1) єдиного громадянства - громадянства держави Україна, що виключає можливість існування громадянства адміністративно-територіальних одиниць України. Якщо громадянин України набув громадянство (підданство) іншої держави або держав, то у правових відносинах з Україною він визнається лише громадянином України. Якщо іноземець набув громадянство України, то у правових відносинах з Україною він визнається лише громадянином України; 2) запобігання виникненню випадків безгромадянства; 3) неможливості позбавлення громадянина України громадянства України; 4) визнання права громадянина України на зміну громадянства; 5) неможливості автоматичного набуття громадянства України іноземцем чи особою без громадянства внаслідок укладення шлюбу з громадянином України або набуття громадянства України його дружиною (чоловіком) та автоматичного припинення громадянства України одним з подружжя внаслідок припинення шлюбу або припинення громадянства України другим з подружжя; 6) рівності перед законом громадян України незалежно від підстав, порядку і моменту набуття ними громадянства України; 7) збереження громадянства України незалежно від місця проживання громадянина України; 8) визначення правового режиму одночасної належності громадянина України до громадянства (підданства) двох або більше держав з урахуванням забезпечення національної безпеки та національних інтересів України, недопущення привілеїв чи обмежень за ознаками наявності у громадянина України громадянства (підданства) іноземної держави (іноземних держав).
При цьому, в Україні на даний час відсутня будь-яка відповідальність (ні кримінальна, ні адміністративна) за набуття громадянства іншої держави та за неповідомлення про це відповідні органи державної влади.
Отже, якщо громадянин України набув громадянство іншої держави, то не позбавляється при цьому українського громадянства і в правовідносинах з Україною надалі залишається лише як громадянин України.
Тобто, фактично в Україні діє єдине громадянство, але дозволяється мати множинне громадянство.
Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення реалізації права на набуття та збереження громадянства України» від 18.06.2025 року № 4502-ІХ передбачає для громадян України: 1) можливість мати іноземне громадянство без загрози втрати українського, якщо це громадянство отримане від держави, включеної до спеціального переліку, затвердженого урядом; 2) право офіційно набути громадянство іншої держави без обов?язку відмовлятися від українського, за умови, що ця держава входить до вказаного переліку уряду.
Чинне законодавство України, частиною якого є міжнародно-правові акти, згоді на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, прямо передбачає можливість існування випадків множинного громадянства.
У зв`язку з наведеним, проаналізувавши наведені норми, у розумінні ст. 17 Європейської Конвенції «Про громадянство», вважаю, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-1 КУпАП, оскільки вона не порушувала вимоги ст.ст. 2, 3 Закону України «Про порядок виїзду з України і в?їзду в Україну громадян України» та мала право використовувати дійсний закордонний паспорт громадянки Румунії для перетину кордону.
На підставі наведеного, справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 204-1 КУпАП слід закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в її діях події і складу адміністративного правопорушення.
Керуючись п. 1 ст. 247, ст. 283, п. 1 ст. 284 КУпАП,
п о с т а н о в и в:
Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 204-1 КУпАП – закрити, у зв`язку з відсутністю в її діях події і складу адміністративного правопорушення.
Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови шляхом подання апеляційної скарги до Закарпатського апеляційного суду через Берегівський районний суд Закарпатської області.

Суддя:  Лайош ГАЛ