Україна
Донецький окружний адміністративний суд 
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 лютого 2026 року Справа№200/9313/25 

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Чучка В.М., розглянувши у спрощеному позовному провадженні без повідомлення учасників справи адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної установи «Торецька виправна колонія (№2)» про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -
В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2025 року ОСОБА_1 (далі – позивач) звернулась до Донецького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Державної установи «Торецька виправна колонія (№2)» (далі – ДУ «Торецька ВК №2», відповідач), про: 
- визнання протиправною бездіяльності щодо ненарахування та невиплати в повному обсязі додаткової винагороди за період з 24 лютого 2022 року по 01 червня 2022 року у розмірі 30000,00 грн щомісячно відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану;
- зобов`язання нарахувати та виплатити додаткову винагороду за період з 24 лютого 2022 року по 01 червня 2022 року у розмірі 30000,00 грн щомісячно (з урахуванням фактично виплаченої суми) відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану.
Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач в період з 31.10.2011 по 30.01.2023 проходила службу зокрема в Державній установі «Торецька виправна колонія (№2)». У період з 24.02.2022 року по 01.06.2022 відповідачем не було виплачено в повному обсязі додаткової винагороди в розмірі до 30 000 грн. на місяць відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії військового стану", що і стало підставою для звернення до суду з даним позовом.
Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 03 грудня 2025 року відкрито провадження у справі № 200/9313/25, за правилами спрощеного позовного провадження, без проведення судового засідання та повідомлення осіб (виклику) учасників справи.
12 грудня 2025 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач зазначив, що позивач мав право на отримання додаткової винагороди, яка передбачена Постановою №168, у період з 24.02.2022 по 31.05.2022 включно. З урахуванням змін та календарних дат, від яких такі зміни застосовуються, у період часу з 24.02.2022 року по 31.05.2022 року (який становить спірний період нарахування даної виплати), позивач, відповідно до статусу особи рядового складу Державної кримінально-виконавчої Служби, що розташована в межах Донецької області, отримувала виплату додаткової винагороди у період часу з 24.02.2022 року по 25.04.2022 року, згідно пункт 1 Постанови КМУ № 168 у чинній на той час редакції. Так, позивачу було нараховано та виплачено додаткову винагороду, передбачену Постановою № 168, в розмірі за фактичний час несення служби позивача згідно додатку до наказу де відображена фактична кількість ГОДИН несення служби (розрахована у годинах, в розрахунковому місячному періоді проходження служби (24 години на добу). Відповідачем були здійснені нарахування позивачу додаткової винагороди в межах виділених бюджетних асигнувань для виплати на зазначені цілі у зазначений період з 24.02.2022 року по 25.04.2022 року. Зауважено, що мова йде про кошти, які не були передбачені кошторисом витрат на виплату заробітної плати у 2022 році і були виділені додатково з державного бюджету для виплати додаткової винагороди особам рядового і начальницького складу відповідно до приписів постанови КМУ № 168. Таким чином, остаточний розрахунок з позивачем був проведений своєчасно під час проходження служби, додаткова винагорода встановлена Постановою №168 була виплачена позивачу в повному обсязі і підстав для перерахунку вже нарахованої та виплаченої додаткової винагороди не має. У зв`язку з викладеним, позовні вимоги є безпідставними, не обґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають.
У відповіді на відзив представник позивача підтримала обґрунтування заявлених вимог, викладених в позовній заяві.
За приписами частини 5 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
Враховуючи відсутність клопотань сторін щодо розгляду справи у судовому засіданні, справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та повідомлення сторін.
Дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступне.
Позивач, ОСОБА_1 , в період з 31.10.2011 по 30.01.2023 проходила службу зокрема в Державній установі «Торецька виправна колонія (№2)».
З метою отримання додаткової винагороди відповідно до вимог пункту 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», 31.10.2025 року позивач звернулась до відповідача з відповідною заявою.
Листом від 13.11.2025 року відповідач повідомив позивача, що у листі Міністерства юстиції України від 20.05.2022 №38144/16.3.2/32-22 зазначено, що розмір додаткової винагороди особам рядового і начальницького складу, які несуть службу в органах і установах, визначається пропорційно та виплачується за фактичний час несення служби, розрахований у годинах, в розрахунковому (у годинах) місячному періоді проходження служби (24 години на добу).
Відповідно до наказу начальника державної установи «Торецька виправна колонія (№2)» від 24.05.2022 № 120/ОС ОСОБА_1 було нараховано та виплачено додаткову винагороду, передбачену Постановою № 168, в розмірі за фактичний час несення служби позивача згідно додатку до наказу де відображена фактична кількість ГОДИН несення служби (розрахована у годинах, в розрахунковому місячному періоді проходження служби (24 години на добу), а саме в період з 24.02.2022 по 28.02.2022-8 годин; в період з 01.03.2022 по 31.03.2022-111 годин; в період з 01.04.2022 по 25.04.2022-80 годин, за період з 24.02.2022 року по 25.04.2022.
Відповідачем були здійснені нарахування позивачу додаткової винагороди в межах виділених бюджетних асигнувань для виплати на зазначені цілі у зазначений період з 24.02.2022 року по 25.04.2022 року у такому порядку: розрахунковий період з 24.02.2022 року по 28.02.2022 року, за який нараховано 357,20 грн., за розрахунковий період з 01.03.2022 року по 31.03.2022 року, за який нараховано 4476,63 грн., за розрахунковий період з 01.04.2022 року по 25.04.2022 року, за який нараховано 3333,60 грн.
Позивач зазначає, що відповідачем не було проведено повного розрахунку при звільненні та не виплачено в повному обсязі додаткової винагороди в розмірі до 30 000 грн. пропорційно в розрахунку на місяць за період з 24.02.2022 по 01.06.2022 року, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії військового стану", що і стало підставою для звернення з даним позовом до суду.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що склались між сторонами, суд зазначає наступне.
За приписами ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Правові основи організації та діяльності Державної кримінально-виконавчої служби України, її завдання та повноваження визначає Закон України «Про Державну кримінально-виконавчу службу України».
На підставі частин першої та другої статті 23 Закону України «Про Державну кримінально-виконавчу службу України», держава забезпечує соціальний захист персоналу Державної кримінально-виконавчої служби України відповідно до Конституції України, цього Закону та інших законів України. Умови грошового і матеріального забезпечення осіб рядового і начальницького складу та оплата праці працівників кримінально-виконавчої служби визначаються законодавством і мають забезпечувати належні матеріальні умови для комплектування Державної кримінально-виконавчої служби України висококваліфікованим персоналом, диференційовано враховувати характер і умови служби чи роботи, стимулювати досягнення високих результатів у службовій та професійній діяльності і компенсувати персоналу фізичні та інтелектуальні затрати.
Частиною першою статті 24 Закону України «Про Державну кримінально-виконавчу службу України», передбачено, що фінансування діяльності Державної кримінально-виконавчої служби України здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України та інших джерел, передбачених законом. Пільги, компенсації та гарантії, передбачені цим Законом, надаються за рахунок і в межах бюджетних асигнувань на утримання відповідних бюджетних установ.
Порядок виплати грошового забезпечення та компенсаційних виплат особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України затверджено наказом Міністерства юстиції України від 28.03.2018 року № 925/5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 28.03.2018 року за № 377/31829 (далі Порядок № 925/5).
Пунктом 3 розділу І Порядку № 925/5 визначено, що грошове забезпечення осіб рядового і начальницького складу включає: щомісячні основні види грошового забезпечення; щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Абзацом першим пункту 4 розділу І Порядку № 925/5 (у редакції на час виникнення спірних правовідносин) визначено, що грошове забезпечення виплачується особам рядового і начальницького складу, які: займають штатні посади в Департаменті з питань виконання кримінальних покарань, міжрегіональних управліннях з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції, органах пробації, установах виконання покарань, слідчих ізоляторах, воєнізованих формуваннях, навчальних закладах та закладах охорони здоров`я, на підприємствах установ виконання покарань, інших підприємствах, в установах і організаціях, створених для забезпечення виконання завдань Державної кримінально-виконавчої служби України.
Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який діє на даний час.
На виконання Указів Президента України від 24.02.2022 №64 «Про введення воєнного стану в Україні» та №69 «Про загальну мобілізацію» Кабінетом Міністрів України 28.02.2022 року прийнято постанову №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі - Постанова № 168).
Згідно пункту 1 Постанови №168 (в редакції на час її прийняття 28.02.2022 року), на виконання Указів Президента України від 24 лютого 2022 р. № 64 «Про введення воєнного стану в Україні» та № 69 «Про загальну мобілізацію» Кабінетом Міністрів України постановлено установити, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі 30 000 гривень щомісячно (крім військовослужбовців строкової служби), а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.
Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).
Пунктом 5 зазначеної постанови передбачено, що вона набирає чинності з моменту опублікування та застосовується з 24.02.2022 року.
В подальшому до пункту 1 вказаної постанови вносилися зміни, зокрема постановами Кабінету Міністрів України від 07 березня 2022 року № 217, від 22 березня 2022 року №350, від 01 квітня 2022 року № 400, при цьому вказані зміни застосовувались з 24 лютого 2022 року, а розмір додаткової винагороди залишався незмінним 30000 гривень щомісячно та 100000 гривень особам, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів.
Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 217 від 07.03.2022 року внесено зміни до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 р. № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», якими виключено в абзаці першому слова «(крім військовослужбовців строкової служби)».
Згідно з пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України № 217 від 07.03.2022 року вказана постанова набрала чинності з дня її опублікування та застосовується з 24 лютого 2022 року.
Постановою Кабінету Міністрів України № 350 від 22.03.2022 року внесено зміни до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 р. № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», а саме доповнено абзац перший після слів «та поліцейським» словами «а також особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби, що розташовані в межах адміністративно-територіальних одиниць, на території яких надається допомога в рамках Програми «єПідтримка».
За положеннями пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України № 350 від 22.03.2022 року, вказана постанова набрала чинності з дня її опублікування та застосовується з 24 лютого 2022 року.
Розпорядженням Кабінету Міністрів України № 204-р від 06.03.2022 року «Про затвердження переліку адміністративно-територіальних одиниць, на території яких надається допомога застрахованим особам в рамках Програми «єПідтримка» затверджено перелік адміністративно-територіальних одиниць, на території яких платникам єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, які перебувають на обліку на відповідній території, може надаватися допомога в рамках Програми «єПідтримка» згідно з додатком, до якого включено, серед інших, і Донецьку область.
З огляду на викладене, з урахуванням наведених судом законодавчих норм та встановлених обставин, позивач має право на отримання додаткової винагороди відповідно до Постанови №168 у період з 24.02.2022 року по 31.05.2022 року.
При цьому, постановою Кабінету Міністрів України № 754 від 01.07.2022 року, яка набрала чинності 08.07.2022 та застосовується з 01.06.2022, внесено такі зміни до пункту 1 Постанови № 168 в абзаці першому: слова «які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби, що розташовані в межах адміністративно-територіальних одиниць, на території яких надається допомога в рамках Програми «єПідтримка» замінити словами «які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби в межах територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні)»; після слова «щомісячно» доповнити словами «(крім осіб рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, яким така винагорода виплачується пропорційно часу проходження служби в розрахунку на місяць)».
Враховуючи зазначене, суд звертає увагу, що в даному випадку в період лютий-травень 2022 року пункт 1 постанови №168 має застосовуватись в чинній на той час редакції, якою було передбачено виплату додаткової винагороди в розмірі 30000 грн. щомісячно особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби, що розташовані в межах адміністративно-територіальних одиниць, на території яких надається допомога в рамках Програми «єПідтримка».
Суд також зауважує, що зміст внесених постановою Кабінету Міністрів України від 07.07.2022 № 793 змін до постанови № 168 в частині визначення розміру додаткової винагороди «до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць» замість « 30000 гривень щомісячно» не свідчить про те, що такі зміни вплинули на розмір додаткової винагороди, адже за загальним правилом заробітна плата (грошове забезпечення) виплачується щомісячно за фактично відпрацьований час, тому визначена Урядом «пропорційність» із прив`язкою до місячного періоду фактично передбачає виплату додаткової винагороди в розмірі 30000 гривень на місяць за умови відпрацювання норми робочого часу відповідного місяця.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що вказані зміни у правовому регулюванні спірних правовідносин не змінили обсягу права позивача на отримання додаткової винагороди в розмірі 30000 грн на місяць, передбаченому постановою № 168 у первинній редакції.
Таке тлумачення змісту постанов КМУ №168 та №793 наведене, зокрема, в постанові Верховного Суду у зразковій справі № 260/3564/22, що враховується судом, відповідно до частини 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України.
З матеріалів справи судом встановлено, що позивачу додаткову винагороду відповідачем нараховано та виплачено додаткову винагороду, передбачену Постановою № 168, в розмірі за фактичний час несення служби позивача згідно додатку до наказу де відображена фактична кількість ГОДИН несення служби (розрахована у годинах, в розрахунковому місячному періоді проходження служби (24 години на добу), а саме в період з 24.02.2022 по 28.02.2022-8 годин; в період з 01.03.2022 по 31.03.2022-111 годин; в період з 01.04.2022 по 25.04.2022-80 годин, за період з 24.02.2022 року по 25.04.2022.
Відповідачем були здійснені нарахування позивачу додаткової винагороди в межах виділених бюджетних асигнувань для виплати на зазначені цілі у зазначений період з 24.02.2022 року по 25.04.2022 року у такому порядку: розрахунковий період з 24.02.2022 року по 28.02.2022 року, за який нараховано 357,20 грн., за розрахунковий період з 01.03.2022 року по 31.03.2022 року, за який нараховано 4476,63 грн., за розрахунковий період з 01.04.2022 року по 25.04.2022 року, за який нараховано 3333,60 грн.
Суд зазначає, що Постановою № 168 у редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин, було передбачено виплату додаткової винагороди в розмірі 30000 грн. щомісячно особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби, що розташовані в межах адміністративно-територіальних одиниць, на території яких надається допомога в рамках Програми «єПідтримка».
Відповідно до пункту 1 Постанови № 168 зі змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України № 754 від 01.07.2022 року, які застосовуються з 01.06.2022 року, на період дії воєнного стану особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби в межах територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), виплачується додаткова винагорода в розмірі 30000 гривень щомісячно (крім осіб рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, яким така винагорода виплачується пропорційно часу проходження служби в розрахунку на місяць).
Отже, у період з 24.02.2022 до 31.05.2022 позивач мав право на отримання додаткової винагороди в розмірі 30 000 грн щомісячно.
Посилання відповідача на лист Міністерства юстиції України № 38144/16.3.2/32-22 від 20.05.2022 суд відхиляє, оскільки роз`яснення, надані у зазначеному листі, мають рекомендаційний характер. Застосуванню до спірних правовідносин підлягає постанова Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» у відповідній редакції, що діяла на час їх виникнення.
Беручи до уваги вищенаведене, суд дійшов висновку про здійснені відповідачем протиправні дії щодо ненарахування та невиплати позивачу щомісячно додаткової винагороди у розмірі 30000 грн. на місяць, передбаченої Постановою № 168 від 28.02.2022 року за період з 24.02.2022 року до 31.05.2022 року. Порушені права позивача на отримання додаткової винагороди у належному розмірі підлягають захисту шляхом зобов`язання відповідача здійснити нарахування та виплату позивачу додаткової винагороди у розмірі 30000 грн. на місяць, передбачену постановою Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022 року за період з 24.02.2022 року до 31.05.2022 року, з урахуванням фактично виплачених сум.
Таким чином, у спірних правовідносинах, на думку суду, відповідач діяв з порушенням меж повноважень, визначених Законами України, необґрунтовано та не пропорційно, чим порушив вимоги ст. 18 Конституції України та ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, за якими органи державної влади та органи місцевого самоврядування, в тому числі, зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а також обґрунтовано і пропорційно.
Відповідно до ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Доказів, які б доводили необґрунтованість заявленого позову, відповідач суду не надав, а отже позовні вимоги підлягають задоволенню.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору.
На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 32, 139, 243 – 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд - 
В И Р І Ш И В:

1. Позов ОСОБА_1 до Державної установи «Торецька виправна колонія (№2)», про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії – задовольнити повністю.
2. Визнати протиправними дії Державної установи «Торецька виправна колонія (№2)» щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28.02.2022 року №168 за період з 24.02.2022 року до 31.05.2022 року з розрахунку 30 000 грн. на місяць.
3. Зобов`язати Державну установу «Торецька виправна колонія (№2)» (місцезнаходження: 85200, Донецька область, м. Торецьк, вул. Херсонська, буд. 32, код ЄДРПОУ 08563091) здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) додаткової винагороди, що передбачена постановою Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28.02.2022 року №168 за період з 24.02.2022 року по 31.05.2022 року, із розрахунку 30000 грн на місяць, з врахуванням фактично виплачених сум.
Судове рішення складено та підписано 18 лютого 2026 року.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. 
Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або справа розглянута в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. 

Суддя В.М. Чучко