Справа № 449/860/25 

Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"20" лютого 2026 р. Перемишлянський районний суд Львівської області в складі:
головуючої судді - Гуняк О.Я.,
з участю секретаря судових засідань - Тивонюка С.Р.,
представник позивача- Марчука Г.О. , 
представника відповідача- ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Перемишляни цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про поділ спільного майна та зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про припинення права на частку у спільному майні та визнання права власності на майно,-
встановив:
ОСОБА_3 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_4 про поділ спільного майна. Просить:
- визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 59,4 кв.м, житловою 37.7 кв.м.;
- стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 грошову компенсацію 1/2 частини вартості автомобіля DAEWOO LANOS, 2008 року випуску, реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , в розмірі 54 957 (п`ятдесят чотири тисячі дев`ятсот п`ятдесят сім) гривень,50 копійок. 
Позов мотивує тим, що рішенням Перемишлянського районного суду Львівської області, розірвано шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , укладений 09.05.1992р. у Короснянській сільській раді Перемишлянського району Львівської області. Зазначила, що під час шлюбу за спільні грошові кошти подружжя було придбано квартиру АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу квартири, серія та номер 753 від 11.05.2021, засвідчений приватним нотаріусом Юзвою В.Я., Львівського районного нотаріального округу Львівської області та автомобіль DAEWOO LANOS, 2008 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 , дата реєстрації 12.11.2024. Звертає увагу суду на те, що власником вищевказаної квартири та автомобіля зареєстрований відповідач ОСОБА_4 . Проте, майно придбано в шлюбі, відповідно є спільною сумісною власністю подружжя.
Покликається на те, що згідно Висновку експерта № 3606/25 від 20.05.2025 судової транспортно-товарознавчої експертизи, проведеного на підставі Договору від 12.03.2025 № 1203С2/25 з суб`єктом підприємницької діяльності фізичною особою - судовим експертом Романяк Андрієм Михайловичем, середня ринкова ціна автомобіля DAEWOO LANOS, 2008 року випуску, з об`ємом двигуна 1498 куб.см. (газ/бензин), без врахування особливостей його фактичного стану, умов експлуатації та пробігу, на момент проведення експертизи - 20.05.2025 становить: 109915.00 грн. (сто дев`ять тисяч дев`ятсот п`ятнадцять гривень 00 коп).
Покликається на висновок судового експерта від 28.05.2025 № 019/25 оціночно-будівельно-технічної експертизи за заявою ОСОБА_5 . В результаті експертного дослідження, здійснити поділ квартири АДРЕСА_1 , виділивши 1/2 частку з цієї квартири в окремий об`єкт технічно неможливо. Ринкова вартість квартири АДРЕСА_1 на час проведення експертизи становить: 1 486 000 грн. (Один мільйон чотириста вісімдесят шість тисяч грн.) Ринкова вартість 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 на час проведення експертизи становить: 743 000 грн. (Сімсот сорок три тисячі грн.)
В обгрунтування позову покликається на вимоги ст.ст. 61,69,70,71СК та просить такий задовольнити. У задоволенні зустрічного позову просить відмовити.
У відзиві на зустрічну позовну заяву представник ОСОБА_3 - Марчук Г.О. зазначив, що у зустрічній позовній заяві вказується про те, що ОСОБА_4 попередньо вніс на депозитний рахунок суду вартість частки квартири. Проте, підтвердження такого факту представником ОСОБА_4 не надано. Отже, таке твердження не відповідає дійсності. У зв`язку з тим, що відсутні докази внесення на депозитний рахунок суду грошових коштів в розмірі 743000.00 грн., Вважає, що вимогу про припинення права власності ОСОБА_3 у спільному майні на належну частку квартири АДРЕСА_1 слід відхилити. Звертає увагу суду на те, що в зустрічній позовній заяві жодним чином не згадується вимога ОСОБА_3 про стягнення грошової компенсації за частину вартості автомобіля DAEWOO LANOS, 2008 року випуску, реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , в розмірі 54 957.50грн. Вважає, що зустрічним позовом не охоплюються (непояснюються) всі вимоги первісного позову ОСОБА_3 .
В судовому засідання представник позивача - Марчук Г.О. позов підтримав, просив такий задовольнити з мотивів викладених у ньому. Відмовити у задоволенні зустрічного позову. 
Повідомив, що квартира набута у власність сторін під час їхнього перебування у шлюбу за спільні кошти. Автомобіль DAEWOO LANOS проданий ОСОБА_4 своїй сестрі - ОСОБА_6 04.07.2025року, після розлучення. Щодо зустрічного позову слід відмовити, оскільки сума не внесена на депозит суду. Зазначив, що позивачка претендує на компенсацію дійсної вартості автомобіля, згідно висновку експерта. Вважає, що сума продажу автомобіля, згідно договору купівлі-продажу такого є надуманою. Факт придбання пам`ятника заперечує. 
Представник ОСОБА_4 - ОСОБА_2 подав зустрічну позовну заяву. Просить: 
- припинити право власності ОСОБА_3 у спільному майні на належну їй 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 ;
- визнати за ОСОБА_4 право власності на квартиру АДРЕСА_1 ;
- перерахувати ОСОБА_3 з депозитного рахунку Перемишлянського районного суду Львівської області внесену компенсацією у розмірі 743000,00 грн. за належну їй 1/2 частки у квартирі АДРЕСА_2 .
В обгрунтування зустрічного позову покликається на те, що колишня дружина позивача за основним позовом має частку у праві власності щодо спільного майна у розмірі 1/2 двох-кімнатної квартири 
АДРЕСА_1 , загальною площею - 59,4 кв.м., житловою площею - 37,7 кв.м. Дане майно було набуте у шлюбі за їх спільні кошти.
Вважає, що, право власності співвласника на частку в спільному майні може бути припинено за наявності хоча б однієї з обставин, передбачених пунктами 1-3 частини першої статті 365 ЦК України, але за умови, що завдана внаслідок такого припинення шкода не буде істотною. Саме ця обставина с визначальною при вирішенні позову про припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників. Висновок про істотність шкоди, яка може бути завдана співвласнику та членам його сім`ї, вирішується в кожному конкретному випадку з урахуванням обставин справи та особливостей об`єкта, який є спільним майном. Згідно довідки про оціночну вартість об`єкта нерухомості від 19.07.2025 року ринкова вартість квартири АДРЕСА_3 становить 1 284 514,57 грн. Таким чином, вартість 1/2 частки вищевказаного нерухомого майна - квартири становить 642257,29 грн. 
Звертає увагу суду на те, що на даний час колишнє подружжя спільно користуються квартирою, яка за своїми технічними характеристиками не підлягає поділу, однак через неприязні стосунки між ними позивач не може в повній мірі володіти та розпоряджатись спірною квартирою, між сторонами часто виникають конфлікти. Наголошую, що позивачем внесена на депозитний рахунок суду, як компенсація вартості 1/2 частки квартири, при цьому реальна ринкова вартість квартири складає 1 486 000,00 гривень, що підтверджено висновком експертизи, який виготовлений на замовлення позивача - ОСОБА_3 за основним позовом до звернення з позовом про поділ майна до суду.
В судовому засіданні представник відповідача за первісним позовом ОСОБА_4 - ОСОБА_2 позов в частині визнання права власності по 1/2 за сторонами покладається на розсуд суду. Заперечив позов в частині компенсації вартості автомобіль DAEWOO LANOS.
Повідомив, що 04.07.2025 року за погодження із ОСОБА_3 автомобіль продано за 85 тис. гривень. Ця сума коштів, за згодою сторін була витрачена на придбання пам`ятника матері ОСОБА_3 . 01.01.2025 ОСОБА_4 року укладено договір на придбання пам`ятника, 01.08.2025року здійснено проплату за договором. Між сторонами відсутні правила добросусідства. Кошти на депозитний рахунок не внесенні. 
Дослідивши матеріали справи, заслухавши думку представників, оцінивши в сукупності зібрані по справі докази, вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог, суд прийшов до наступного.
Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.
Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства, якими, зокрема є: справедливість, добросовісність та розумність.
Статтями 60, 61 Сімейного кодексу України (далі: СК України) передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності, незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).
Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільно сумісної власності подружжя.
Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.
Таким чином, право спільної сумісної власності подружжя, на майно, набуте у шлюбі, презюмується законом.
Відповідно до ст.ст. 179, 183 ЦК України річчю є предмет матеріального світу, щодо якого можуть виникати цивільні права та обов`язки.
Подільною є річ, яку можна поділити без втрати її цільового призначення.
Неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення.
За приписами ст. 68 СК України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу.
Згідно ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Дружина і чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою.
Статтею 70 СК України передбачено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.
Згідно ст. 372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділено між співвласниками за домовленістю між ними.
У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.
Способи та порядок поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, визначені законодавцем у ст. 71 СК України.
Відповідно до вказаної правової норми майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі.
Згідно ч.3 ст.368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.
Так, відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.
Здійснення подружжям права спільної сумісної власності регламентується ст.63 СК України, згідно з якою дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.
Відповідно до ст.65 СК України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. Для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Згода на укладення договору, який потребує нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, має бути нотаріально засвідчена. Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї.
Частиною 1 ст.69 СК України встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.
Суб`єктивне право на поділ майна, що перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням.
Частинами 1, 2 ст.70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї.
Статтею 71 СК України встановлено, що майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Речі для професійних занять присуджуються тому з подружжя, хто використовував їх у своїй професійній діяльності. Вартість цих речей враховується при присудженні іншого майна другому з подружжя. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.
Сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов`язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. При винесенні рішення суд має керуватися «обставинами, що мають істотне значення», якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зроблених поліпшеннях, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім`ї, матеріальне становище співвласників тощо. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначення кола об`єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи (абзац перший п.22 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007р. N 11).
Зі змісту п.п. 23, 24 постанови Пленуму ВСУ від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вбачається, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї.
Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 03.07.2019 (справа №554/8023/15-ц, провадження №14-130цс19) зазначає, що у випадку, коли при розгляді вимог про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі.
Аналогічний висновок зроблено в постанові ВС України від 27 квітня 2016 року у справі № 6-486цс16, з яким погодилася Велика Палата Верховного Суду, про що зазначила у постанові від 30 червня 2020 року у справі № 638/18231/15-ц (провадження № 14-712цс19). Відповідно до частини третьої статті 65 СК України для укладення одним із подружжя договору стосовно цінного майна згода другого з подружжя має бути надана письмово.
У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 3 жовтня 2018 року у справі № 127/7029/15-ц (провадження № 61-9018сво18) зроблено висновок, що у випадку відчуження майна одним із подружжя проти волі іншого з подружжя та у зв`язку з цим неможливості встановлення його дійсної (ринкової) вартості, визначенню підлягає ринкова вартість подібного за своїми якостями (технічними характеристиками) майна на час розгляду справи. Такий підхід є гарантією справедливої сатисфакції особі у зв`язку з припиненням її права на спільне майно.
Судом встановлено, що з 09.05.1992 року позивачка ОСОБА_3 та відповідач ОСОБА_4 перебували в зареєстрованому шлюбі. 
Рішенням Перемишлянського районного суду Львівської області від 30.01.2025 року розірвано шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , укладений 09.05.1992р. у виконавчому комітеті Короснянської сільської ради Перемишлянського району Львівської області, актовий запис №7 (а.с.102-104).
Згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, квартира, що за адресою: 
АДРЕСА_4 , загальна площа 59.4 кв.м., зареєстрована на підставі договору купівлі-продажу, квартири за ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 
(а.с.17).
Відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 11.05.2021 року ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_8 , продали а ОСОБА_4 прийняв у спільну сумісну власність подружжя квартиру АДРЕСА_1 . Продаж вчинено за 386100 (триста вісімдесят шість тисяч сто) гривень 00 копійок (а.с.13-16).
04.07.2025року ОСОБА_4 продав ОСОБА_6 автомобіль
DAEWOO LANOS, 2008 року випуску, зареєстрований за ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про реєстрацію 12.11.2024року, НОМЕР_2 . За домовленістю сторін ціна транспортного засобу складає 85000 гривень, згідно договору купівлі-продажу 4643/2025/5456420 від 04.07.2025 (а.с.133-134).
Згідно Висновку судового Експерта ОСОБА_9 №019/25 від 28.05.2025 року оціночно-будівельно-технічної експертизи здійснити поділ квартири АДРЕСА_1 , виділивши 1/2 частку з цієї квартири в окремий об`єкт, технічно неможливо. Ринкова вартість квартири АДРЕСА_1 на час проведення експертизи становить 1 486 000 (один мільйон чотириста вісімдесят шість грн.) Ринкова вартість 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 на час проведення експертизи становить 753 000 (сімсот сорок три тисячі грн.) (а.с.27-40).
Згідно Висновку судового Експерта Романяка А.М. №3606/25 судової транспортно-товарознавчої експертизи від 20.05.2025 року середня ринкова ціна автомобіля DAEWOO LANOS, 2008 року випуску, з об`ємом двигуна 1498 куб. см. (газ/бензин), без врахування особливостей його фактичного стану, умов експлуатації та пробігу, на момент проведення експертизи -20.05.2025 року становить - 109915,00 грн. (а.с.43-45). 
Згідно договору купівлі продажу №7004 від 01.01.2025року між фізичною особою -підприємцем ОСОБА_11 , як продавецем та ОСОБА_4 , як покупцем. Предметом договору є гранітні деталі пам`ятника. Вартість товару складає 83200 гривень (а.с.118-119).
01.08.2025 року ОСОБА_4 здійснив оплату, отримувач - ФОП ОСОБА_12 ,сума - 73000,00 згідно призначення платежу - сплата за замовлення 7004, платіж за власні кошти (а.с.121) 
Тобто, в період перебування у шлюбі сторонами було придбано квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 59,4 кв.м, житловою 37.7 кв.м. та автомобіля DAEWOO LANOS, 2008 року випуску, реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , що сторонами в судовому засіданні стверджено та не оспорюється.
Таким чином, за правилами ст. 60 СК України квартира та автомобіль DAEWOO LANOS, 2008 року випуску є об`єктом права спільної сумісної власності колишнього подружжя -
ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , що останніми визнається й не заперечується.
Проте, домовленості про порядок поділу спільного майна, набутого у шлюбі, колишнє подружжя не досягли.
На підставі наведеного позов ОСОБА_3 слід задовольнити, спірна квартира, автомобіль DAEWOO LANOS, 2008 року випуску, реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 придбані сторонами під час їх перебування в шлюбі, а тому є об`єктами спільної сумісної власності подружжя. Квартира підлягає поділу в рівних частках між сторонами у справі. 
Що стосується автомобіль DAEWOO LANOS, 2008 року випуску, реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , то такий вибув із власності та був відчужений ОСОБА_4 04.07.2025року. Тому, слід стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 грошову компенсацію 1/2 частини вартості автомобіля DAEWOO LANOS, 2008 року випуску, в розмірі 54 957 (п`ятдесят чотири тисячі дев`ятсот п`ятдесят сім) гривень,50 копійок, згідно висновку судового Експерта Романяка А.М. №3606/25 судової транспортно-товарознавчої експертизи від 20.05.2025 року.
Слід зазначити, що грошова компенсація не може здійснюватися на підставі договору купівлі-продажу 4643/2025/5456420 від 04.07.2025, як про це зазначає представник відповідача за первісним позовом - ОСОБА_2 , оскільки п.п.3.1 Договору ціна транспортного засобу визначена за домовленістю сторін, а саме: ОСОБА_4 та ОСОБА_6 та складає 85 0000 гривень. Позивач - ОСОБА_3 не була стороною зазначеного договору.
Що стосується твердження представника відповідача ОСОБА_2 , щодо використання коштів за відчужений автомобіль на користь інтересів позивачки - ОСОБА_3 ,за їхньою спільною згодою, а саме укладення договору та здійснення проплат на виготовлення пам`ятника матері ОСОБА_3 слід зазначити, що такі не знайшли свого підтвердження. Так, дійсно до матеріалів справи надано догорів купівлі продажу №7004 від 01.01.2025року між фізичною особою -підприємцем ОСОБА_11 , як продавецем та ОСОБА_4 , як покупцем. Предметом договору є гранітні деталі пам`ятника. Вартість товару складає 83200 гривень (а.с.118-119). Однак, такий правочин не може свідчити про використання чи розпорядження спільними коштами в інтересах одного з подружжя на користь іншого чи за їхньою спільною згодою Окрім цього, проплата за вказаним договором була проведена ОСОБА_4 , опісля п`яти місяців розірвання шлюбу між сторонами, а саме 01.08.2025 року та на рахунок ФОП ОСОБА_12 , який не був стороною договору купівлі продажу №7004 від 01.01.2025року
Суд вважає, що у зустрічному позові ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про припинення право власності та визнання за ОСОБА_4 право власності на квартиру АДРЕСА_1 слід відмовити. Оскільки, на депозитному рахунку Перемишлянського районного суду Львівської області відсутні кошти на компенсацією 1/2 частки у квартирі АДРЕСА_2 , такі ОСОБА_3 не внесенні, про що в судомому засіданні ствердив представник ОСОБА_2 .
Так, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, у числі інших, витрати на професійну правничу допомогу, проведення експертизи (ч.ч. 1, 3ст. 133 ЦПК України).
Відповідно до частин першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що Відповідно до правової позиції Об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду, викладеної в постанові від 03.10.2019 у справі № 922/445/19, розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою. Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.
На підтвердження понесених витрат на правову допомогу стороною позивача надані:
- копія договору про надання професійної правничої допомоги від 27.02.2025року;
- копія платіжна інструкція №@2PL743786від 13.08.2025р.щодо сплати 10 000.00 гривень на рахунок Марчука Г.О. ;
- квитанція АТ КБ "Приватбанк"до платіжної інструкції №1.260123443.1 від 13.08.2025р. на суму 10000.00 грн., платник: ОСОБА_3 , отримувач: Марчука Г.О. ;
- ордер про надання правничої (правової) допомоги ОСОБА_3 від 12.06.2025 р., адвокат- Марчук Г.О., на підставі договору про надання правової допомоги №02/02 від 27.02.2025р..;
- довідка про взяття на облік платника податків, відомості щодо якого не підлягають включенню до Єдиного державного реєстру від 28.02.2024р. №243500700002, арбітражний керуючий, адвокат Марчук Г.О.;
- акт №1 приймання-передачі наданих послуг по справі №449/860/25 від 09.01.2026р по Договору про надання професійної правничої допомоги № 02/02 від 27.02.2025 р. 
Тобто у застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, тим не менш, повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у частині 4статті 137 ЦПК України.
Також, при вирішенні питання про стягнення витрат на правничу допомогу суд враховує складність справи, обсяг наданої правничої допомоги адвокатом, участь представника позивача в судових засіданнях, їх кількість та час, а тому вважає, що вимоги сторони позивача підлягає до задоволенню на суму 10 000 грн. На думку суду, такий розмір витрат є співмірним із заявленими вимогами, складністю справи та проведеною адвокатом роботою.
Керуючись ст. ст. 12, 13, 76,77,78,79,80,89,141, 259, 263, 264, 265, 268,272,273 ЦПК України, суд, - 
ухвалив:
позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про поділ спільного майна - задовольнити.
Визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/2частину квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 59,4 кв.м, житловою 37.7 кв.м.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 грошову компенсацію 1/2 частини вартості автомобіля DAEWOO LANOS, 2008 року випуску, реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , в розмірі 54 957 (п`ятдесят чотири тисячі дев`ятсот п`ятдесят сім) гривень,50 копійок. 
В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про припинення права на частку у спільному майні та визнання права власності на майно - відмовити.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 
6383 (шість тисяч триста вісімдесят три) гривень 66 копійок судового збору, 1800 (одну тисячу вісімсот) гривень 00 коп. за проведення транспортно-товарознавчої експертизи та 12000 (дванадцять тисяч) гривень 00 коп. за проведення судової експертизи.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 , витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10 000 (десять тисяч) гривень 00 коп.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення, безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Позивач: ОСОБА_3 , місце проживання: АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_3 .
Відповідач: ОСОБА_4 , місце проживання: АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_3 

Суддя 	О. Я. Гуняк