Справа № 185/11241/25
Провадження № 2/185/5709/26
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 квітня 2026 року м. Павлоград
Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді: Бондаренко В.М.,
за участю секретаря: Данильченко Ю.О.,
представника відповідача: ОСОБА_1 
(в режимі відеоконференції),
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Павлограді у порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів, -

В С Т А Н О В И В :

23.09.2025 ОСОБА_2 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_3 про стягнення аліментів, в якій просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на її утримання у розмірі 1/4 частки заробітку щомісяця до досягнення їх малолітньою дитиною: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трирічного віку.
Позиція позивача
В обґрунтування заявленого позову позивачка посилається на те, що вона з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі, але з відповідачем не проживає та шлюбних відносин не підтримує. Відповідач записаний батьком їх дитини: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Відповідач у добровільному порядку матеріальної допомоги на її утримання не надає, тоді, як вона доглядає за дитиною, яка проживає з нею разом, що і стало підставою для звернення до суду. 
Заяви, клопотання сторін; інші процесуальні дії у справі
Відповідно до ч. 1 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа.
Ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 06 жовтня 2025 року відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду у порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 
У порядку ст. 178 ЦПК України, представник відповідача – адвокат Смірнов А.А. скористався своїм правом щодо подачі відзиву на позовну заяву, відповідно до якого просив відмовити у задоволенні позовних вимог повністю на тих підставах, що крім утримання малолітньої дитини: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , має на утриманні ще одну малолітню дитину: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а також має інші зобов`язання, що не дають йому матеріальної можливості утримувати дружину до досягнення їх дитиною трирічного віку.
У судове засідання позивачка ОСОБА_2 не з`явилася, відповідно до позову просить розгляд справи проводити за її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить суд їх задовольнити на підставах, зазначених у позові.
Представник відповідача – адвокат Смірнов А.А. у судовому засіданні просив відмовити у задоволенні позовних вимог позивачки до відповідача про стягнення аліментів на утримання дружини у повному обсязі на підставах і доводах, викладених у відзиві на позов. Крім того, просив залишити без розгляду подане ним клопотання про зупинення провадження у справі на підставі п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України, у зв`язку з відсутністю підтверджуючих доказів станом на день розгляду справи. 
Фактичні обставини, встановлені судом
Судом по справі встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 народився ОСОБА_4 , де його батьками записані: в графі «Батько» - ОСОБА_3 (відповідач по справі); в графі «Мати» - ОСОБА_6 , яка у подальшому, у зв`язку з укладенням шлюбу змінила прізвище на « ОСОБА_7 » (позивачка по справі), відповідно до свідоцтва про народження, серії НОМЕР_1 , виданого 30.07.2024 Павлоградським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Павлоградському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис № 395 від 30.07.2024. 
У подальшому сторони 26 травня 2025 року зареєстрували шлюб, з присвоєнням прізвищ чоловікові та дружині « ОСОБА_7 », « ОСОБА_7 », відповідно до свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 , виданого 26.05.2025 Козелецькою селищною радою, актовий запис № 02 від 26.05.2025.
Відповідно до заочного рішення Павлоградського міськрайонного суду від 25.02.2026 (цивільна справа № 185/11240/25) шлюб між сторонами розірвано, а також після розірвання шлюбу присвоєно ОСОБА_2 дошлюбне прізвище – « ОСОБА_8 », проте, на час розгляду справи, відповідно до паспортних даних, позивачка залишається ще на прізвищі « ОСОБА_7 ». 
Як вбачається із судового наказу Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області (цивільна справа № 185/11239/25) від 08 жовтня 2025 року, стягнуто з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з 23 вересня 2025 року та до досягнення дитиною повноліття.
З інформації відділу обслуговування громадян № 23 Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 19.09.2025, ОСОБА_2 перебуває на обліку в Головному управлінні ПФУ в Дніпропетровській області, як отримувач державної соціальної допомоги при народженні дитини, допомогу призначено з 01.08.2024 по 31.07.2027.
Крім того, як вбачається з акту № 69 від 15.09.2025 комісією Майського старостинського округу Зайцівської сільської ради, встановлено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , дійсно проживає за адресою: АДРЕСА_1 , разом із синами: ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 .
Як вбачається з позову, у зв`язку з припиненням шлюбних відносин, відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання позивачки до досягнення ОСОБА_4 трирічного віку, що і стало підставою для звернення до суду. 
Судом також встановлено, що відповідач записаний батьком малолітньої дитини: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідно до актового запису № 3 від 04.09.2019, складеного 04.09.2019 виконавчим комітетом Зайцівської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області.
Як встановлено в судовому засіданні, відповідач у добровільному порядку утримує малолітню дитину: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Норми права, які застосував суд, та висновки
Згідно з положеннями ст. 48 Конституції України, кожен має право на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім`ї, що включає достатнє харчування, одяг, житло.
Частиною 3 ст. 51 Конституції України визначено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Статтею 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Європейська конвенція з прав людини) передбачено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання.
Згідно з положеннями ст. 75 Сімейного кодексу України (далі - СК України), дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму встановленого законом.
За змістом ч. 1 ст. 79 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви.
Відповідно до ч. 2, ч. 4, ч. 6 ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років.
Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.
Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Дружина з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років.
Частина 4 ст. 84 СК України регламентує умову виникнення права дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини - чоловік може надавати матеріальну допомогу. Принципове положення законодавця полягає у тому, що право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, і в разі розірвання шлюбу. Не перешкоджатиме виникненню цього права і застосуванню інституту недійсності шлюбу у випадках, коли дружина не знала і не могла знати про перешкоди до реєстрації шлюбу.
Згідно з вимогами ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.
Відповідно до ч. 1 ст. 80 СК України, аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі.
Згідно з ч. 2 ст. 91 СК України, жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до частин другої-четвертої статті 84 та статей 86 і 88 цього Кодексу.
Таким чином, сімейним законодавством України передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання до суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини.
У Сімейному кодексі України не встановлено максимального розміру аліментів, які можуть бути стягнені судом на утримання одного з подружжя. Суд при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у результаті їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. При цьому, суд у першу чергу виходить з прожиткового мінімуму й життєвих потреб особи. Аліменти мають бути достатніми й співрозмірними з огляду на цілі зобов`язання по утриманню. Критерії, якими має керуватися суд при визначенні розміру аліментів, в законі значно розширені. Як і раніше, в першу чергу суд виходить з матеріального і сімейного стану платника та одержувача аліментів.
Матеріальне становище платника оцінюється, виходячи з вартості належного йому майна, розміру заробітку (доходу). Про матеріальне становище також свідчить розмір витрат, що здійснюються платником на утримання себе й членів своєї сім`ї.
Аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. Розмір аліментів, визначений судом, може бути згодом змінений за рішенням суду за позовною заявою платника або одержувача аліментів у разі зміни їхнього матеріального і (або) сімейного стану (ст. 80 Сімейного Кодексу України).
У постанові Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» зазначено, що при вирішенні питання щодо стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років, суд бере до уваги стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; стан здоров`я та матеріальне становище отримувача аліментів, відсутність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, повнолітніх дітей; сімейний стан платника аліментів, наявність у платника аліментів зобов`язань зі сплати аліментів на дитину за рішенням суду, наявність нерегулярного, мінливого, невизначеного доходу.
У постанові Верховного Суду по справі №750/9224/16-ц, провадження №61-16837св18, від 13 червня 2018 року суд звернув увагу на те, що відповідно до частин другої та шостої статті 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка-батька дитини до досягнення дитиною трьох років і в разі розірвання шлюбу. Згідно з частиною четвертою статті 84 СК України, право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.
Аналіз норм чинного сімейного законодавства дає суду підстави для висновку про те, що для одержання утримання (аліментів) від чоловіка-батька необхідно декілька умов: 1) зареєстрований шлюб, або тривалий час проживання однією сім`єю жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою; 2) вагітність від чоловіка, з яким зареєстровано шлюб, та/або проживання спільної дитини з матір`ю; 4) спроможність чоловіка надавати утримання.
Отже, право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення народженою дитиною трирічного віку має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини (постанова ВС від 13.06.2018 по справі №750/9224/16-ц, провадження №61-16837св18).
Оскільки факт батьківства є встановленим та не оспорюється сторонами, принципів справедливості та розумності, враховуючи потреби дружини у її матеріальному забезпеченні, так як позивачка не має змоги працювати і утримувати себе самостійно, у зв`язку з доглядом за дитиною, якій менше трьох років, а також враховуючи, що відповідач є особою працездатного віку, відсутні докази неможливості відповідача надавати матеріальну допомогу, а також той факт, що відповідач має на утриманні ще одну малолітню дитину, приходжу до висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог про стягнення аліментів на утримання матері дитини до досягнення дитиною трирічного віку у розмірі 1/8 частини.
Відповідно до ст. 79 СК України, аліменти підлягають стягненню з моменту надходження позовної заяви в провадження судових органів України, тобто з 23 вересня 2025 року 
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів.
Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.
Оскільки, позивач звільнений від сплати судового збору, суд покладає на відповідача сплату судового збору у розмірі 1 211,20 грн.
Керуючись ст. ст. 12, 13, 89, 141, 259, 263, 264, 265, 274, 279, 352, 354, 355, 430 ЦПК України, суд –
У Х В А Л И В :

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів – задовольнити частково.
Стягнути аліменти з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 , на її утримання у розмірі 1/8 частки всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 23 вересня 2025 року та до досягнення малолітньою дитиною: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трирічного віку. 
В іншій частині позовних вимог відмовити. 
Рішення суду підлягає негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць. 
Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , на користь держави (отримувач коштів: ГУК у м. Києві /м.Київ/22030106; код за ЄДРПОУ: 37993783; банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); рахунок отримувача: UA908999980313111256000026001; код класифікації доходів бюджету: 22030106) судовий збір у розмірі 1 211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн 20 коп.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення або складення, а учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду – з дня вручення йому повного рішення суду.
Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. 
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Позивач – ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_4 .
Відповідач – ОСОБА_3 , місце проживання: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_3 .
Повний текст рішення складено 06 квітня 2026 року. 

Суддя  В.М. Бондаренко