Заводський районний суд м. Запоріжжя 

Справа № 332/4292/25
Провадження №: 2/332/278/26 

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 лютого 2026 р. м. Запоріжжя
Заводський районний суду м. Запоріжжя у складі: головуючого судді Погрібної О.М., секретаря судового засідання Паніної Л.Д., розглянувши в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Запоріжжя цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Біліченко Олег Олександрович, до АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ЗАПОРІЗЬКИЙ ВИРОБНИЧИЙ АЛЮМІНІЄВИЙ КОМБІНАТ», ПРИВАТНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ЗАПОРІЖКОКС», ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ЗАПОРІЗЬКИЙ МЕТАЛУРГІЙНИЙ КОМБІНАТ «ЗАПОРІЖСТАЛЬ» про відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я,
встановив:
У серпні 2025 року ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Біліченко О.О., звернувся до суду з позовом до АТ «ЗАПОРІЗЬКИЙ ВИРОБНИЧИЙ АЛЮМІНІЄВИЙ КОМБІНАТ»,ПрАТ «ЗАПОРІЖКОКС», ПАТ «ЗАПОРІЗЬКИЙ МЕТАЛУРГІЙНИЙ КОМБІНАТ «ЗАПОРІЖСТАЛЬ» про відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`яв загальному розмірі 60000,00 грн. В обґрунтування своїх доводів позивач зазначає, що у період з 1996 року по 2021 рік працював у шкідливих умовах на наступних підприємствах:
1) У ВАТ (надалі – ПАТ) «Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат»), стаж роботи - 13 років 03 місяці (далі - відповідач 1);
2) ПрАТ «ЗАПОРІЖКОКС», стаж роботи - 11 місяців (далі – відповідач 2);
3) ПАТ "ЗАПОРІЗЬКИЙ МЕТАЛУРГІЙНИЙ КОМБІНАТ "ЗАПОРІЖСТАЛЬ", стаж роботи - 04 роки 10 місяців (далі - відповідач 3).
Загальний стаж роботи на вказаних вище підприємствах в умовах впливу шкідливих факторів складає 19 років 00 місяців.
27.05.2021 року позивач звільнився з ПАТ "ЗАПОРІЗЬКИЙ МЕТАЛУРГІЙНИЙ КОМБІНАТ "ЗАПОРІЖСТАЛЬ" за ст.38 КЗпП України (за власним бажанням у зв`язку із виходом на пенсію), з 2021 року по теперішній час працює в ПАТ «Запоріжжяобленерго» сторожем.
Відповідно до первісного Медичного висновку лікарсько-експертної комісії високоспеціалізованого профпатологічного лікувально-профілактичного закладу про наявність професійного характеру захворювання від 17.06.2021 року, (протокол № 1143), виданими ДУ «УКРАЇНСЬКИЙ НАУКОВО-ДОСЛІДНИЙ ІНСТИТУТ ПРОМИСЛОВОЇ МЕДИЦИНИ», позивачу встановлено професійні захворювання:
«1.Хронічне обструктивне захворювання легень першої-другої стадії (пиловий бронхіт першої-другої стадії, емфізема легень першої-другої стадії) група В, легенева недостатність першого-другого ступеня; 
2. Нейросенсорна приглухуватість першого ступеня (з легким зниженням слуху)».
Згідно з повторним Медичним висновком лікарсько-експертної комісії високоспеціалізованого профпатологічного лікувально-профілактичного закладу про наявність професійного характеру захворювання від 30.05.2023 року, протокол №588, виданими ДУ «УКРАЇНСЬКИЙ НАУКОВО-ДОСЛІДНИЙ ІНСТИТУТ ПРОМИСЛОВОЇ МЕДИЦИНИ» (Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг) – Позивачу встановлено професійні захворювання:
«1.Хронічне обструктивне захворювання легень третьої стадії (пиловий бронхіт третьої стадії, емфізема легень третьої стадії) група С, легенева недостатність третього ступеня;
2. Хронічна двобічна сенсоневральна (нейросенсорна) приглухуватість третього ступеня (з помірним ступенем зниження слуху) - за класифікацією Остапкович В.О. та Пономарьової Н.І.».
Відповідно до Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 12.07.2021 року (Форма П-4), хронічне професійне захворювання виникло внаслідок тривалого стажу роботи позивача в умовах впливу шкідливих виробничих факторів на ВАТ «Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат» (13 років 03 місяців), ПрАТ «ЗАПОРІЖКОКС» (11 місяців) ПАТ «Запоріжсталь» (04 роки, 10 місяців). Причиною виникнення отриманих позивачем професійних захворювань є наявність на його робочих місцях на ВАТ «Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат», ПрАТ «ЗАПОРІЖКОКС», ПАТ «Запоріжсталь» шкідливих виробничих факторів, перелік яких визначено в пункті 18 цього Акту (пил, шум, залізний агломерат, фактичні показники яких значно перевищують нормативні.
Згідно з Довідкою про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги, серія 12 ААА № 125083 від 19.06.2023 р., ступінь втрати професійної працездатності складає 60 (шістдесят) %. Таким чином, вважає встановленим безумовний причинний зв`язок між виникненням у позивача професійних захворювань і роботою на протязі 19 років в умовах впливу шкідливих факторів на підприємствах відповідачів. Отримання позивачем професійного захворювання, і як наслідок цього - 3 група інвалідності та втрата професійної працездатності на 60 % - призводить його до фізичних та моральних страждань. Зазначає, що позивачу 54 роки, з яких значну частину життя (19 років) він працював за робітничим професійним напрямком на підприємствах відповідачів, інших спеціальностей він не має. Однак, станом не теперішній час, працювати за фахом позивач фізично не зможе ніколи, за станом свого здоров`я, змінився стан та якість життя позивача, що завдає йому постійних моральних страждань. Виходячи з наведеного вище, позивач оцінює спричинену йому відповідачами моральної шкоду, (внаслідок фізичних та душевних страждань) в грошовому вимірі в розмірі 60000 грн. Позивач працював на підприємствах: ВАТ «Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат» (13 років 03 місяців), ПрАТ «ЗАПОРІЖКОКС» (11 місяців) ПАТ «Запоріжсталь» (04 роки, 10 місяців). Загальний стаж роботи на вказаних вище підприємствах відповідачів в умовах впливу шкідливих факторів складає 19 років.
Процентна складова стажу роботи позивача на підприємстві відповідача1 (159 місяці) від загального стажу роботи на підприємствах всіх Відповідачів (228 місяці) визначається по формулі: 159 х 100 % : 228, та дорівнює 69,74 %
Таким чином, процентна складова вимоги до Відповідача 1 складає 69,74 % від 60 000 тис. грн., тобто в грошовому еквіваленті це 41844 грн,
Процентна складова стажу роботи позивача на підприємстві відповідача 2 (11 місяців) від загального стажу роботи на підприємствах всіх відповідачів (352 місяці) визначається по формулі: 11 х 100 % : 228, та дорівнює 4,82 %. Таким чином, процентна складова вимоги до відповідача 2 складає 4,82 % від 60000 тис. грн, тобто в грошовому еквіваленті це 2892 грн.
Процентна складова стажу роботи позивача на підприємстві відповідача 3 (58 місяців) від загального стажу роботи на підприємствах всіх відповідачів (352 місяці) визначається по формулі: 58 х 100 % : 228, та дорівнює 25,44 %. Таким чином, процентна складова вимоги до відповідача 3 складає 25,44 % від 60000 тис грн, тобто в грошовому еквіваленті це 15264 грн. також позивачем наданий попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс, або очікує понести у зв`язку із розглядом справи.
Просить задовольнити позов, стягнути з- відповідачів одноразово вищезазначені грошові суми, як відшкодування завданої моральної шкоди, а також витрати на правову допомогу. 
Ухвалою судді від 20 серпня 2025 року було відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду в судовому засіданні в порядку загального позовного провадження.
Представник відповідача ПАТ «Запоріжсталь» подав до суду відзив на позовну заяву, в якій позовні вимоги не визнав. Зазначив, що заявлені позовні вимоги вважає необґрунтованими, такими, що не підлягають задоволенню. Зазначив, що під час працевлаштування на ПАТ «Запоріжсталь» ОСОБА_1 був ознайомлений з важкими та шкідливими умовами праці та надав свою добровільну згоду на роботу у цих умовах. Зі свого боку ПАТ «Запоріжсталь» при прийому на роботу позивача повідомляло його про наявність у нього права на пільги і компенсації за роботу в таких умовах відповідно до діючого законодавства і колективного договору. Таким чином, позивач був обізнаний про шкідливі фактори, які присутні на його робочому місці на підприємстві відповідача та добровільно без примусу погодився виконувати доручену йому роботу. Під час роботи на ПАТ «Запоріжсталь» ОСОБА_1 щороку проходив періодичні медичні огляди, у зв`язки з чим, допускався відповідачем до роботи за своєю професією. Факт допуску позивача до роботи свідчить, що він був визнаний придатним для роботи за своєю професією. Жодної інформації стосовно виявлення початкових стадій будь-яких професійних захворювань, рекомендації відносно позивача про необхідність проходження додаткових обстежень або лікування ПАТ «Запоріжсталь» від медичного закладу, який проводив періодичні та позачергові медичні огляди (ТОВ «ВІТАЦЕНТР») не отримувало. Тобто, протягом роботи ОСОБА_1 на ПАТ «Запоріжсталь» та на момент його звільнення з підприємства, відсутні будь-які докази наявності у нього професійних захворювань. ОСОБА_1 добровільно приступив до виконання трудових обов`язків за своєю професією, від дорученої роботи він не відмовлявся, про те, що при виконанні роботи створювалася виробнича ситуація небезпечна для його життя або здоров`я позивач адміністрацію ПАТ «Запоріжсталь» не повідомляв. ПАТ «Запоріжсталь» отримувало відповідні медичні висновки про придатність позивача для виконання дорученої йому роботи і, відповідно, не мало правових підстав для відсторонення позивача від роботи у зв`язку з невідповідністю його виконуваній роботі за станом здоров`я. В процесі трудової діяльності позивач забезпечувався санітарно-побутовими приміщеннями, спецодягом, спецвзуттям та іншими засобами індивідуального захисту відповідно до галузевих норм. З наданих до позовної заяви документів не вбачаються жодні докази про наявність у позивача професійного захворювання під час виконання ним трудових обов`язків.
При прийомі на роботу позивач був ознайомлений з умовами праці, що умови праці є важкими та шкідливими. Позивач погодився з даними умовами праці. Згідно з п.3.8. Колективного договору між адміністрацією та трудовим колективом, ПАТ «Запоріжсталь» товариство не несе відповідальність за стійке погіршення стану здоров`я працівників, що спричинило втрату працездатності, в тому числі часткову, у результаті роботи понад встановлений період у шкідливих та особливо шкідливих умовах праці, на посадах і професіях, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення за Списками № 1, № 2, затвердженими відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення». Аналогічне посилання міститься в п. 17 Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання форми П-4 від 12.07.2021 року. Отже, на думку відповідача, ним виконано вимоги ст. 29 КЗпП України.
За результатами розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання було складено Акт розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння) Форми П-4 від 12.07.2021 року. У зв`язку з незгодою з висновками Акту, з боку членів комісії з розслідування ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , вказаний Акт був оформлений з окремими думками. Члени комісії з розслідування зазначили, що комісії з розслідування не була надана первинна медична документація хворого, яка надає підстави прослідкувати динаміку розвитку хвороби, що позбавило можливості провести комплексне, всебічне та якісне розслідування обставин та причин виникнення у позивача професійного захворювання, в порушення п.97 Порядку розслідування та обліку професійних захворювань, затвердженого постановою КМУ № 337 від 17.04.2019р., представники ПАТ «Запоріжсталь» не були залучені до роботі лікарсько-експертної комісії зі встановлення професійного характеру хронічного захворювання. Також зазначає, що згідно з п.17 вказаного Акту хронічне професійне захворювання у позивача виникло внаслідок відсутності правових підстав для переведення на іншу роботу через відсутність скарг у позивача на стан здоров`я та ознак його погіршення під час проходження ним періодичних медичних оглядів. Відповідно до п. 20 вказаного Акту встановлення осіб, які порушити законодавство про охорону праці, гігієнічні регламенти і нормативи, є неможливим. Тому вважає, що стан здоров`я позивача обумовлений його власними діями/бездіяльністю, а такі причини виникнення професійного захворювання у нього як відсутність правових підстав для переведення на іншу роботу через відсутність скарг у позивача на стан здоров`я під час проходження ним періодичних медичних оглядів не залежать від відповідача 3. Вважає, що вказані обставини свідчать, що позивач не дбав про особисту безпеку і здоров`я, не повідомляв роботодавця про свій дійсний стан здоров`я, про необхідність проведення позачергового медичного огляду, тому однією з суттєвих причин втрати працездатності позивача вбачаємо його власні дії /бездіяльність. Також вважає, що позивачем в позовній заяві про наявність моральних страждань зазначено лише загальними фразами та не визначено, які саме дії/бездіяльність з боку ПАТ «Запоріжсталь» призвели до моральних страждань позивача та не визначено причинний зв`язок між цими діями та спричиненою шкодою. На підставі вищенаведеного, вважає позовну заяву необґрунтованою та безпідставною, а позовні вимоги, з урахуванням фактичних обставин справи, є такими, що не підлягають задоволенню. Враховуючи вищевикладене, у задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до ПАТ «ЗМК «ЗАПОРІЖСТАЛЬ» про стягнення моральної шкоди у розмірі 15264,00 грн відмовити у повному обсязі.
Представник відповідача ПРАТ «Запоріжкокс» подав до суду відзив на позовну заяву, в якій позовні вимоги не визнав, вважає, що викладені у позові вимоги є безпідставними та не ґрунтуються на нормах чинного законодавства України. Посилається н те, що під час працевлаштування на ПРАТ «Запоріжкокс» ОСОБА_1 був ознайомлений з важкими та шкідливими умовами праці та надав свою добровільну згоду на роботу у цих умовах. Зі свого боку ПРАТ «Запоріжкокс» при прийомі позивача на роботу повідомляло його про наявність у нього права на пільги і компенсації за роботу в таких умовах відповідно до діючого законодавства і колективного договору. Таким чином, позивач був обізнаний про шкідливі фактори, які присутні на його робочому місці та добровільно без примусу погодився виконувати доручену йому роботу. Під час роботи на ПРАТ «Запоріжкокс» ОСОБА_1 проходив періодичні медичні огляди, у зв`язку з чим, допускався відповідачем 2 до роботи за своєю професією, що підтверджується медичними довідками про проходження попереднього (періодичного) медичного огляду. З наданих до позовної заяви документів не вбачаються жодні докази про наявність у позивача професійного захворювання під час виконання ним трудових обов`язків на ПРАТ «Запоріжкокс». Вважають, що стан здоров`я позивача обумовлений всією його трудовою діяльністю, а не лише роботою на ПРАТ «Запоріжкокс», а також його власними діями/бездіяльністю. ПРАТ «Запоріжкокс» отримувало відповідні медичні висновки про придатність позивача для виконання дорученої йому роботи, саме на підставі позитивних результатів медичних періодичних обстежень позивач допускався до подальшої роботи. Вважає, що позивач не дбав про особисту безпеку і здоров`я, не повідомляв роботодавця про свій дійсний стан здоров`я, про необхідність проведення позачергового медичного огляду, тому однією з суттєвих причин втрати працездатності позивача вбачаємо його власні дії (бездіяльність). Позивачем в позовній заяві про наявність моральних страждань зазначено лише загальними фразами та не визначено, які саме дії/бездіяльність з боку ПРАТ «Запоріжкокс» призвели до моральних страждань позивача та не визначено причинний зв`язок між цими діями та спричиненою шкодою. Враховуючи викладене, просить у задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до ПрАТ «Запоріжкокс» про стягнення моральної шкоди у розмірі 2892,00 грн відмовити у повному обсязі.
Від АТ «ЗАПОРІЗЬКИЙ ВИРОБНИЧИЙ АЛЮМІНІЄВИЙ КОМБІНАТ» відзиву на позов не надходило.
Представником позивача надані відповіді на відзиви ПрАТ «ЗАПОРІЖКОКС» та ПАТ «ЗАПОРІЗЬКИЙ МЕТАЛУРГІЙНИЙ КОМБІНАТ «ЗАПОРІЖСТАЛЬ», в яких наполягав на задоволенні позовних вимог з підстав, зазначених у позові. Зазначив, що саме порушення умов праці, перевищення норм ГДК шкідливих факторів, зафіксованих на робочих місцях позивача, які вказані в п. 18 Акту розслідування є причинами виникнення хронічного професійного захворювання позивача. Наявність чи відсутність можливих скарг позивача з цього приводу не має жодного правового значення. Факт наявності моральних страждань позивача внаслідок отримання пошкодження його здоров`я підтверджено наявними в матеріалах справи доказами та медичними документами. В той же час, у випадку отримання працівником професійних захворювань, трудового каліцтва – наявність моральної шкоди у працівника презюмується. Також просить стягнути з кожного з відповідачів на користь позивача витрати на правову допомогу в розмірі 6000 грн.
Представниками відповідачів ПрАТ «ЗАПОРІЖКОКС» та ПАТ «ЗАПОРІЗЬКИЙ МЕТАЛУРГІЙНИЙ КОМБІНАТ «ЗАПОРІЖСТАЛЬ» надані заперечення на відповідь на відзив, в яких просили у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь» про стягнення моральної шкоди та витрат на правову допомогу у розмірі 6000,00 грн відмовити
Ухвалою Заводського районного суду м. Запоріжжя від 10 листопада 2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.
Позивач ОСОБА_1  який про день, час та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином, в судове засідання не з`явився. Представник позивача адвокат Біліченко О.О. надав заяву, в якій просивцивільну справу №332/4292/25 розглянути без його та ОСОБА_1 участі, позовні вимоги та заявлені витрати на правову допомогу підтримують в повному обсязі.
Представник відповідача ПАТ «ЗАПОРІЗЬКИЙ МЕТАЛУРГІЙНИЙ КОМБІНАТ «ЗАПОРІЖСТАЛЬ» адвокат Ніколенко М.М. в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, правову позицію, викладену у відзиві на позов та у запереченнях на відповідь на відзив підтримав у повному обсязі.
Представник відповідача ПрАТ «ЗАПОРІЖКОКС» адвокат Львов А.Л. в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, правову позицію, викладену у відзиві на позов та у запереченнях на відповідь на відзив підтримав у повному обсязі.
Представник АТ «ЗАПОРІЗЬКИЙ ВИРОБНИЧИЙ АЛЮМІНІЄВИЙ КОМБІНАТ», який про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлявся в установленому законом порядку, в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, будь-яких клопотань від нього не надходило.
У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи, встановивши фактичні обставини та відповідні їм правовідносини, суд приходить до наступних висновків.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 у період з 1996 року по 2021 рік перебував у трудових відносинах з АТ «ЗАПОРІЗЬКИЙ ВИРОБНИЧИЙ АЛЮМІНІЄВИЙ КОМБІНАТ»,ПрАТ «ЗАПОРІЖКОКС», ПАТ «ЗАПОРІЗЬКИЙ МЕТАЛУРГІЙНИЙ КОМБІНАТ «ЗАПОРІЖСТАЛЬ», що підтверджується записами у трудовій книжці серії НОМЕР_1 . 27.05.2021 року позивач звільнився з ПАТ "ЗАПОРІЗЬКИЙ МЕТАЛУРГІЙНИЙ КОМБІНАТ "ЗАПОРІЖСТАЛЬ"за ст.38 КЗпП України (за власним бажанням у зв`язку із виходом на пенсію), з 2021 року по теперішній час працює в ПАТ «Запоріжжяобленерго» сторожем.
Стаж роботи позивача у ВАТ (надалі – ПАТ) «Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат») складає 13 років 03 місяців; у ПрАТ «ЗАПОРІЖКОКС», стаж роботи складає 11 місяців, у ПАТ "ЗАПОРІЗЬКИЙ МЕТАЛУРГІЙНИЙ КОМБІНАТ "ЗАПОРІЖСТАЛЬ" стаж роботи складає 04 роки 10 місяців, що відповідачами не оспорюється.
Відповідно до первісного Медичного висновку лікарсько-експертної комісії високоспеціалізованого профпатологічного лікувально-профілактичного закладу про наявність професійного характеру захворювання від 17.06.2021 року, (протокол № 1143), виданими ДУ «УКРАЇНСЬКИЙ НАУКОВО-ДОСЛІДНИЙ ІНСТИТУТ ПРОМИСЛОВОЇ МЕДИЦИНИ», позивачу встановлено професійні захворювання:
«1.Хронічне обструктивне захворювання легень першої-другої стадії (пиловий бронхіт першої-другої стадії, емфізема легень першої-другої стадії) група В, легенева недостатність першого-другого ступеня; 
2. Нейросенсорна приглухуватість першого ступеня (з легким зниженням слуху)».
Захворювання професійні. (17.06.2021).
Згідно з повторним Медичним висновком лікарсько-експертної комісії високоспеціалізованого профпатологічного лікувально-профілактичного закладу про наявність професійного характеру захворювання від 30.05.2023, протокол №588, виданими ДУ «УКРАЇНСЬКИЙ НАУКОВО-ДОСЛІДНИЙ ІНСТИТУТ ПРОМИСЛОВОЇ МЕДИЦИНИ» (Дніпропетровська область, м.Кривий Ріг) – позивачу встановлено професійні захворювання:
1.Хронічне обструктивне захворювання легень третьої стадії (пиловий бронхіт третьої стадії, емфізема легень третьої стадії) група С, легенева недостатність третього ступеня;
2. Хронічна двобічна сенсоневральна (нейросенсорна) приглухуватість третього ступеня (з помірним ступенем зниження слуху) - за класифікацією ОСОБА_8 та ОСОБА_9 .
Відповідно до Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 12.07.2021 (Форма П-4), умови праці на робочому місці ОСОБА_1 відносяться до III класу 3 ступеню (особливо шкідливі та особливо небезпечні), що відповідає критеріям Списку №1,п.1, п.2 пільгового пенсійного забезпечення.
У Мацкевича Д.В.: (п.14) діагноз основний:
1. Хронічне обструктивне захворювання легень першої-другої стадії (пиловий бронхіт першої-другої стадії, емфізема легень першої-другої стадії, група В. Легенева недостатність першого-другого ступеня). (J44.8).
2. Нейросенсорна приглухуватість першого ступеня (з легким зниженням слуху). (Н90.5).
Захворювання професійні. 
П.17. Хронічне професійне захворювання (отруєння) виникло внаслідок тривалого стажу роботи ОСОБА_1 в умовах впливу шкідливих виробничих факторів на ВАТ «Запорізький промисловий алюмінієвий комбінат» (13 років 03місяці), ПАТ «Запоріжкокс» (00 років 11 міс). ПАТ «Запоріжсталь» (04 роки 10 місяців), неякісного проведення медичного огляду в частині не проведення R-графії органів грудної клітини та аудіометрії, не визначення оздоровчих заходів (рекомендацій) для працівника, до яких входять: динамічне обстеження та лікування, реабілітація, диспансерний нагляд за станом здоров`я працівника, тимчасове переведення за станом здоров`я на іншу роботу, направлення на медико-соціально-експертну комісію (МСЕК), а також відсутності правових підстав для переведення на іншу роботу у зв`язку з відсутністю скарг на стан здоров`я та ознак його погіршення під час проходження хворим періодичних медичних оглядів. Згідно з п.3.8 Колективного договору, прийнятого на конференції трудового колективу «Товариство не несе відповідальність за стійке погіршення стану здоров`я працівників, що спричинило втрату працездатності, в тому числі часткову, в результаті роботи понад установлений період в шкідливих і особливо шкідливих умовах праці, на посадах і професіях, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення за Списками №1, №2, затвердженими відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення».
Причина виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння): Наявність на робочих місцях машиніста млинів та майстра ВАТ «Запорізький промисловий алюмінієвий комбінат» шкідливих виробничих факторів:
- пил бокситу - 15,03 мг/м3 при ГДК - 6,0мг/м3:
- пил вапняку - 6,50 мг/м3 при ГДК - 6,0мг/м3;
- шуму з еквівалентним рівнем - 89,1-96,1дб «А» при ГДР - 80 дБ «А»:
Наявність на робочих місцях апаратника одержання сирого бензолу цеху уловлювання ПАТ «Запоріжкокс» шкідливих виробничих факторів:
-шуму з еквівалентним рівнем - 84-85 дб «А» при ГДР - 80 дБ «А»:
Наявність на робочому місці агломератника агломераційного цеху ПАТ «Запоріжсталь» шкідливих виробничих факторів:
-залізний агломерат (з вмістом у пилу діоксиду кремнію) - 95,8-229,1 мг/м3 при ГДК - 4,0 мг/м3;
-шуму з еквівалентним рівнем - 89-92,7 дБ «А» при ГДР - 80 дБ «А».
Члени комісії – представники ПАТ «Запоріжсталь» Хляпов О.І., Новікова Т.В., Керебко А.В., ОСОБА_7 , ОСОБА_5 , виклали окремі думки, в яких не погодились із наявністю причинно-наслідкового зв`язку з встановленими ДУ «Інститут медицини праці ім. Ю.І. Кундієва НАМН України» діагнозами та умовами праці на підприємстві з наступних причин: Комісії з розслідування не була надана до розгляду первинна медична документація, як це передбачено п. 113 Порядку, де можна було б прослідкувати динаміку розвитку його хвороби, що позбавило комісію в праві вивчити первинну медичну документацію та провести комплексне, всебічне та якісне розслідування обставин та причин виникнення хронічного профзахворювання. Окрім цього, відсутність первинної документації позбавила можливість встановити осіб, які не виконали відповідні вимоги законодавства та чиї дії або бездіяльність сприяли виникненню професійного захворювання. Матеріали розслідування не містять жодних відомостей щодо випадків звернення хворого за медичною допомогою в період роботи в умовах дії шкідливих факторів , наявності скарг на стан здоров`я при проходженні періодичних медичних оглядів. В порушення п.97 Порядку представники ПАТ «Запоріжсталь» не були залучені до роботи лікарсько-експертної комісії УкрНДІ промислової медицини зі встановлення професійного характеру хронічного захворювання ОСОБА_1 . 
За таких обставин вважають факт встановлення професійного характеру хронічного захворювання ОСОБА_1 спірним, залишають за собою право оскарження встановлення діагнозу професійного захворювання ОСОБА_1 у судовому порядку.
Будь-які дані щодо скарження встановлення діагнозу професійного захворювання ОСОБА_1 у судовому порядку представником відповідача ПАТ «ЗАПОРІЗЬКИЙ МЕТАЛУРГІЙНИЙ КОМБІНАТ «ЗАПОРІЖСТАЛЬ» суду не надано.
Відповідно до довідки МСЕК серії 12 ААГ № 165614 від 19.06.2023, позивачу встановлено третю групу інвалідності за професійним захворюванням, безстроково, та встановлено ступень втрати професійної працездатності 60% . Протипоказана важка фізична праця, стато-динамічні навантаження, рекомендовано «Д» нагляд у профпатолога, пульмонолога, лор, сімейного лікаря, стаціонарне лікування.
Право позивача на відшкодування моральної шкоди виникло з дня первинного встановлення йому висновком МСЕК стійкої втрати працездатності.
Статтею 43 Конституції України, статтею 2 КЗпП України встановлено, що кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці.
Згідно з роз`ясненнями, наданими у постанові Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди)» з наступними змінами, факт заподіяння моральної шкоди пов`язують не лише зі станом напруженості під впливом сильнодіючого впливу, яким є стрес, а із наявністю втрат фізичного і психічного характеру, які тягнуть за собою порушення нормальних життєвих зв`язків потерпілого, зменшення його суспільної активності, потребують від нього додаткових зусиль для організації життя.
Частиною 8 статті 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» передбачено, що відшкодування моральної (немайнової) шкоди потерпілим від нещасних випадків на виробництві або професійних захворювань і членам їх сімей не є страховою виплатою та здійснюється незалежно від часу настання страхового випадку відповідно до положень Цивільного кодексу України та Кодексу законів про працю України.
За статтею 13 Закону України «Про охорону праці» роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці.
Забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноваженого ним органу (ст. 153 КЗпП України).
Відповідно до статті 14 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» до професійного захворювання належить захворювання, що виникло внаслідок професійної діяльності застрахованого та зумовлюється виключно або переважно впливом шкідливих речовин і певних видів робіт та інших факторів, пов`язаних з роботою. Перелік професійних захворювань за поданням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я, затверджується КМУ.
Шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку (ст. 173 КЗпП Україн).
Статтею 237-1 КЗпП України передбачається відшкодування власником або уповноваженим ним органом працівникові моральної шкоди. Відшкодування такої шкоди провадиться тоді, коли порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.
За нормами ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Відшкодування моральної шкоди провадиться власником, якщо небезпечні або шкідливі умови праці призвели до моральних втрат потерпілого, порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Під моральними втратами потерпілого розуміються страждання, заподіяні працівникові внаслідок фізичного або психічного впливу, що спричинило погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру.
Згідно зі ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків, коли сума компенсації встановлена законом (STANKOVv. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року).
При цьому, Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях («Шевченко проти України», «Харук та інші проти України», «Скордіно проти Iталії») i в Практичній інструкції по зверненню в ЄСПЛ вiд 28 березня 2007 року, затвердженій Головою ЄСПЛ на підставі ст . 32 Регламенту ЄСПЛ, посилається на те, що в справах про присудження морального відшкодування, суд має визначити розмір моральної шкоди з огляду на розміри присудження компенсації у подібних справах та об`єктивної оцінки психотравматичної ситуації.
Як зазначено в п. 4.1. Рішення Конституційного суду України від 27.01.2004 по справі № 1-9/2004, ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності, спричинюють йому моральні та фізичні страждання. У випадку каліцтва потерпілий втрачає працездатність і зазнає значно більшої моральної шкоди, ніж заподіяна працівникові, який не втратив професійної працездатності.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05 грудня 2018 року у справі № 210/5258/16-ц (провадження № 14-463цс18) зробила правовий висновок про те, що у справах щодо відшкодування моральної шкоди, завданої у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, суди, встановивши факт завдання моральної шкоди, повинні особливо ретельно підійти до того, аби присуджена ними сума відшкодування була домірною цій шкоді. Сума відшкодування моральної шкоди має бути аргументованою судом з урахуванням, зокрема, визначених у частині третій статті 23 ЦК України критеріїв i тоді, коли таке відшкодування присуджується у сумі суттєво меншій, аніж та, яку просив позивач.
При оцінці розміру відшкодування моральної шкоди необхідно враховувати, що моральну шкоду не можна відшкодувати в повному обсязі, так як немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю, спокою, честі, гідності особи.
Судом встановлено, що умови праці на підприємствах відповідачів (на робочому місці) не відповідали безпечним стандартам. Відповідно до акту розслідування причини виникнення хронічного професійного захворювання від 12.07.2021 (Форма П-4), позивачу встановлено діагнози: 1. Хронічне обструктивне захворювання легень першої-другої стадії (пиловий бронхіт першої-другої стадії, емфізема легень першої-другої стадії, група В. Легенева недостатність першого-другого ступеня). (J44.8). 2. Нейросенсорна приглухуватість першого ступеня (з легким зниженням слуху). (Н90.5). Захворювання професійні. 
При цьому, медичні висновки щодо встановлення професійних захворювань позивачу та Акт розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання не оскаржувався та недійним не визнавався.
Таким чином, судом встановлено, що у зв`язку з професійним захворюванням позивачу заподіяно моральну шкоду, що полягає в тому, що ОСОБА_1 втратив професійну працездатність і його визнано особою з інвалідністю третьої групи за професійними захворюваннями.
Доводи відповідачів про те, що позивач був обізнаний із шкідливими умовами праці, добровільно погодився на них, під час роботи на підприємстві на стан здоров`я не скаржився, за результатами періодичних медичних оглядів визнавався придатним для роботи за професією, фактично приховав погіршення стану свого здоров`я, чим сприяв настанню більш тяжких наслідків, судом відхиляються через те, що добровільність виконання позивачем робіт у шкідливих умовах праці та його обов`язок дбати про своє здоров`я жодним чином не знімає з відповідачів обов`язку виконувати вимоги ст.153 КЗпП України та ст.13 Закону України «Про охорону праці» щодо забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці та не звільняє від відповідальності за їх невиконання.
Судом враховується, що причиною професійного захворювання позивача є не сама по собі робота в шкідливих умовах, а робота в умовах перевищення гранично допустимого рівня небезпечних та шкідливих факторів виробничого процесу.
Доводи відповідачів про здійснення підприємством компенсаційних заходів у вигляді безоплатного лікувально-профілактичного харчування, забезпечення спеціальним одягом, взуттям та іншими засобами індивідуального захисту, не спростовують факту впливу негативних факторів на позивача. Також такі заходи не впливають на право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої у випадку ушкодження здоров`я під час виконання трудових обов`язків.
Визначення позивача придатним для роботи за професією за результатами періодичних медичних оглядів не виключає наявність у нього хронічних професійних захворювань, та відповідно, відповідальність підприємства за шкоду, спричинену ушкодженням здоров`я. 
Надані позивачем докази у їх сукупності дають підстави для висновку про наявність у позивача стійкої втрати працездатності, у зв`язку з професійним захворюванням та права на відшкодування заподіяної моральної шкоди.
Визначаючи розмір відшкодування позивачу моральної шкоди, суд враховує конкретні обставини справи, обсяг фізичних та моральних страждань позивача, їх інтенсивність та довготривалість, істотність вимушених змін у його життєвих стосунках, наслідків, що наступили. 
Колегією суддів встанволено, що ОСОБА_1 має ряд хронічних захворювань, зокрема захворювання легень, відчуває фізичний біль, обмеженість рухів, потребує постійного медикаментозного та іншого лікування, не може виконувати тяжкий фізичний труд, визнаний особою з інвалідністю безстроково, у зв`язку з чим не може повноцінно утримувати себе. Вищевказане однозначно викликає у позивача відповідні фізичні та душевні страждання і вимагає від нього докладання додаткових зусиль для організації свого життя.
Посилання відповідачів на відсутність доказів спричинення позивачу моральної шкоди суд вважає безпідставними, оскільки вони об`єктивно спростовуються встановленими вище обставинами.
Визначаючи розмір моральної шкоди, відповідно до ст.23 ЦК України, враховується характер порушення прав позивача ушкодження здоров`я внаслідок виконання трудових обов`язків, глибину фізичних і моральних страждань позивача, погіршення його здібностей або позбавлення можливості їх реалізації, характер отриманих ним захворювань, внаслідок яких він, будучи до цього працездатним чоловіком у віці 52 років визнаний особою з інвалідністю третьої групи з втратою 60% професійної працездатності, йому протипоказана праця в тяжких фізичних умовах та стато-дінамічні навантаження, тобто він втратив можливість працювати за обраними ним спеціальностями та мати джерело доходу у вигляді заробітної плати, він періодично вимушений проходити лікування в лікарняних установах, потребує медикаментозного лікування, на що вимушений витрачати як фізичні, так і матеріальні ресурси.
Вказані обставини свідчать про істотність вимушених змін у життєвих стосунках позивача та необхідність докладати додаткові зусилля для організації свого життя.
При визначені розміру моральної шкоди не може бути точних критеріїв майнового виразу фізичного і душевного болю, спокою. Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз і його визначення не піддається математичним формулам. Крім того, розмір моральної шкоди не залежить від розміру майнової шкоди.
Таким чином, суд погоджується з доводами позивача про наявність у ОСОБА_1 права на відшкодування моральної шкоди, спричиненої внаслідок професійного захворювання, в розмірі 60000,00 грн.
Суд враховує, що загальний стаж роботи позивача на підприємствах відповідачів із шкідливими умовами праці складає:ВАТ «Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат» - 13 років 03 місяці, ПрАТ «ЗАПОРІЖКОКС» - 11 місяців, ПАТ «Запоріжсталь» - 04 роки 10 місяців.
Тому з ВАТ «Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат» на користь ОСОБА_1 слід стягнути моральну шкоду в розмірі 69,74% від загального розміру спричиненої моральної шкоди, що складає 41844,00 гривень; з ПрАТ «ЗАПОРІЖКОКС» на користь ОСОБА_1 слід стягнути моральну шкоду в розмірі 4,82% від загального розміру спричиненої моральної шкоди, що складає 2892,00 гривень; з ПАТ «Запоріжсталь» на користь ОСОБА_1 слід стягнути моральну шкоду в розмірі 25,44% від загального розміру спричиненої моральної шкоди, що складає 15264,00 гривень.
Саме такий розмір відшкодування заподіяної моральної шкоди суд вважає достатнім та співмірним з моральними стражданнями, які заподіяні позивачу.
На підставі викладеного, позов в цій частині слід задовольнити частково.
Щодо оподаткування моральної шкоди.
Відповідно п.п. 164.2.14 ст. 164 ПК України, до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід у вигляді неустойки (штрафів, пені), відшкодування матеріальної або немайнової (моральної) шкоди, крім, зокрема, сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику податку внаслідок заподіяння шкоди його життю та здоров`ю.
За текстом цього підпункту поняття моральної шкоди не поділено на категорії осіб, оскільки визначено тільки її загальне поняття, суми якого можуть бути стягнуті з різних підстав. Обмеження розміру моральної шкоди для платників податку, на користь яких за рішенням суду стягнуто суму моральної шкоди, спричинену внаслідок заподіяння шкоди їх життю та здоров`ю, погіршує конституційні права та законні інтереси таких осіб, що в певній частині нівелює рішення суду, щодо захисту таких прав.
Тому в рамках даної справи є вірним стягнення суми моральної шкоди без урахування утримання податку з доходів і зборів.
Подібний правовий висновок висловлений у постанові Верховного Суду від 21.06.2022 в рамках справи № 599/645/21.
Згідно з пунктом 6 частини першої статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат.
Позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідачів судових витрат, а саме витрат на правову допомогу в розмірі 6000 грн з кожного.
При вирішенні питання про судові витрати, суд виходить із наступного.
Частиною 1 ст.133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
За п.1) ч.3. ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу.
Згідно ч.2. ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Відповідно до п.1) ч.2. ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову – на відповідача
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Як передбачено у статті 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.
Витрати на професійну правничу допомогу відносяться до витрат, пов`язаних з розглядом справи (пункт 1 частини третьої статті 133 ЦПК України) та становлять одну із складових судових витрат (частина перша статті 133 ЦПК України).
Відповідно до частини п`ятої статті 135 ЦПК України сума забезпечення витрат на професійну правничу допомогу визначається судом з урахуванням приписів частини четвертої статті 137, частини сьомої статті 139 та частини третьої статті 141 цього Кодексу, а також їх документального обґрунтування.
За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: (1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; (2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Приписами частини першої статті 26 Закону України від 05.07.2012 № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон № 5076-VI) визначено, що адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.
Згідно зі статтею 30 Закону № 5076-VІ гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (частини п`ята та шоста статті 137 ЦПК України).
Водночас під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами п`ятою, дев`ятою статті 141 ЦПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.
У такому випадку суд відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому, в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові об`єднаної палати Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19.
Суд зазначає, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/WestAllianceLimited» проти України", заява № 19336/04).
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Так, відповідно до статті 11 ЦПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.
Таким чином, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.
Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 15 серпня 2025 року уклав договір про надання правової допомоги із адвокатом Біліченком О.О. Відповідно до договору про надання правової допомоги від 15 серпня 2025 року, акту приймання виконаних робіт/послуг № 1 від 06 вересня 2025 року, квитанції до прибуткового касового ордеру № 1 від 06 вересня 2025 року позивач сплатив адвокату 15000,00 гривень.
Вирішуючи питання про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правову допомогу, суд виходить з того, що наявні у матеріалах справи докази не у повному обсязі доводять реальність та обґрунтованість витрат на правову допомогу.
Суд також враховує те, що даний спір для кваліфікованого юриста є незначної складності, у спорах такого характеру, за відсутності протиріч між наявними у справі доказами, судова практика є сталою, застосування великої кількості законів спірні правовідносини не передбачають, матеріали справи не містять великої кількості документів, на дослідження яких адвокат витратив значний час, всі долучені до позову документи були в наявності станом на дату укладення вищезазначеного договору про надання правової допомоги (15 серпня 2025 року); адвокатські запити щодо їх витребування в матеріалах справи відсутні.
Враховуючи викладене, суд дійшов до висновку, що з відповідачів на користь позивача слід стягнути витрати на правову допомогу в загальному розмірі 4000,00 грн, пропорційно до задоволених вимог, а саме: з ВАТ «Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат» на користь ОСОБА_1 слід стягнути витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 69,74% від суми 4000 гривень, що складає 2777,60 гривень; з ПрАТ «ЗАПОРІЖКОКС» на користь ОСОБА_1 слід стягнути витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 4,82% від суми 4000 гривень, що складає 204,80 гривень; з ПАТ «Запоріжсталь» на користь ОСОБА_1 слід стягнути витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 25,44% від суми 4000 гривень, що складає 1017,60 гривень.
В іншій частині вимоги про стягнення витрат на правову допомогу слід залишити без задоволення, оскільки надання інших послуг позивачем та його адвокатом не доведено.
При цьому, судом було враховано заперечення відповідачів щодо понесених позивачем витрат на правничу допомогу.
Позивача звільнено від сплати судового збору на підставі Закону України «Про судовий збір». Тому судовий збір підлягає стягненню з відповідачі на користь держави пропорційно до задоволених позовних вимог.
Керуючись ст. ст. 12, 13, 141, 259, 263-265, 274, 352, 354, 355 ЦПК України, суд
ухвалив:
Позовні вимоги ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Біліченко Олег Олександрович, до АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ЗАПОРІЗЬКИЙ ВИРОБНИЧИЙ АЛЮМІНІЄВИЙ КОМБІНАТ», ПРИВАТНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ЗАПОРІЖКОКС», ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ЗАПОРІЗЬКИЙ МЕТАЛУРГІЙНИЙ КОМБІНАТ «ЗАПОРІЖСТАЛЬ» про відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я, - задовольнити.
Стягнути з АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА«ЗАПОРІЗЬКИЙ ВИРОБНИЧИЙ АЛЮМІНІЄВИЙ КОМБІНАТ» на користь ОСОБА_1 , в рахунок відшкодування моральної шкоди, спричиненої внаслідок професійного захворювання, 41844,00 гривень (сорок одну тисячу вісімсот сорок чотири гривні 00 коп) одноразово.
Стягнути з ПРИВАТНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ЗАПОРІЖКОКС» на користь ОСОБА_1 , в рахунок відшкодування моральної шкоди, спричиненої внаслідок професійного захворювання, 2892,00 гривень (дві тисячі вісімсот дев`яносто дві гривні 00 коп) одноразово.
Стягнути з ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ЗАПОРІЗЬКИЙ МЕТАЛУРГІЙНИЙ КОМБІНАТ «ЗАПОРІЖСТАЛЬ» на користь ОСОБА_1 , в рахунок відшкодування моральної шкоди, спричиненої внаслідок професійного захворювання, 15264,00 гривень (п`ятнадцять тисяч двісті шістдесят чотири гривні 00 коп) одноразово.
Стягнути з АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ЗАПОРІЗЬКИЙ ВИРОБНИЧИЙ АЛЮМІНІЄВИЙ КОМБІНАТ» на користь ОСОБА_1 2777,60 гривень (дві тисячі сімсот сімдесят сім гривень 60 коп) судових витрат на професійну правничу допомогу.
Стягнути з ПРИВАТНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ЗАПОРІЖКОКС» на користь ОСОБА_1 204,80 гривень (двісті чотири гривні 80 коп) судових витрат на професійну правничу допомогу.
Стягнути з ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ЗАПОРІЗЬКИЙ МЕТАЛУРГІЙНИЙ КОМБІНАТ «ЗАПОРІЖСТАЛЬ» на користь ОСОБА_1 1017,60 гривень (одну тисяч сімнадцять гривень 60 коп) судових витрат на професійну правничу допомогу.
В іншій частині вимоги про стягнення витрат на правничу допомогу залишити без задоволення.
Стягнути з АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ЗАПОРІЗЬКИЙ ВИРОБНИЧИЙ АЛЮМІНІЄВИЙ КОМБІНАТ`на користь держави судовий збір у розмірі 675,75 гривень (шістсот сімдесят п`ять гривень 76 коп).
Стягнути з ПРИВАТНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ЗАПОРІЖКОКС» на користь держави судовий збір у розмірі 46,70 гривень (сорок шість гривень 70 коп).
Стягнути з ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ЗАПОРІЗЬКИЙ МЕТАЛУРГІЙНИЙ КОМБІНАТ «ЗАПОРІЖСТАЛЬ`на користь держави судовий збір у розмірі 246,50 гривень (двісті сорок шість гривень 50 коп).
На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Запорізького апеляційного суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. В разі проголошення вступної та резолютивної частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи, що розглядається, за веб-адресою сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет: http://court.gov.ua/fair.
Повне судове рішення складено 26 лютого 2026 року.
Сторони по справі:
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 , рнкопп НОМЕР_2 .
Представник позивача: адвокат Біліченко Олег Олександрович, рнокпп НОМЕР_3 .
Відповідач1: АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «ЗАПОРІЗЬКИЙ ВИРОБНИЧИЙ АЛЮМІНІЄВИЙ КОМБІНАТ», адреса: 69032, м.Запоріжжя, вул.Південне шосе, 15, ЄДРПОУ 00194122.
Відповідач 2: ПРИВАТНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «ЗАПОРІЖКОКС», адреса: 69600, м. Запоріжжя, вул. Діагональна, 4, ЄДРПОУ 00191224.
Представник відповідача: адвокат Львов Андрій Леонідович, рнокпп НОМЕР_4 .
Відповідач 3: ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «ЗАПОРІЗЬКИЙ МЕТАЛУРГІЙНИЙ КОМБІНАТ «ЗАПОРІЖСТАЛЬ»,ЄДРПОУ 00191230, адреса: 69008, м. Запоріжжя, вул. Південне шосе, 72.
Представник відповідача: адвокат Ніколенко Микола Миколайович, рнокпп НОМЕР_5 .

Суддя: О.М.Погрібна