Справа № 461/5710/25 Головуючий у 1 інстанції: Павлюк О. В 
Провадження № 22-ц/811/4405/25 Доповідач в 2-й інстанції: Савуляк Р. В. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

27 березня 2026 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:
Головуючого судді: Савуляка Р.В.
суддів: Мікуш Ю.Р., Шандри М.М.
секретаря: Заяць Я.І. 
без участі сторін
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 – ОСОБА_2 на рішення Галицького районного суду міста Львова від 21 листопада 2025 року у справі за позовом Акціонерного товариства «Ідея Банк» до ОСОБА_3 про стягнення боргу за кредитним договором,-

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2025 року Акціонерне товариство «Ідея Банк» звернулось в суд з позовом до ОСОБА_3 про стягнення боргу за кредитним договором.
В обґрунтування позовних вимог покликалися на те, що 25 серпня 2020 року сторони уклали Генеральний кредитний договір № ГКД-780990.1.
Відповідно до Кредитного договору сторони погодили, що Банк (Позивач) зобов`язується відкрити Позичальнику (Відповідачу) відновлювальну кредитну лінію, у межах котрої надавати йому кредити (Транші) на споживчі потреби у розмірі та на умовах, визначених цим Договором, а Позичальник зобов`язується повернути фактично отримані кошти, сплатити проценти за користування ними та інші платежі в порядку, розмірі та в строки (терміни), що передбачені цим Договором та діючими Тарифами Банку. Максимальна сума заборгованості Позичальника за наданими Банком траншами становить 300’000 грн., включаючи витрати на страхові платежі (у разі наявності). Рішення щодо надання кредитних коштів Банком приймається за кожним Траншем окремо та зобов`язання Банку щодо надання траншів у рамках цього договору є відкличними.
Строк дії кредитної лінії становить 120 місяців з дати її відкриття, строк дії окремого Траншу, який надається Клієнту у рамках кредитної лінії, становить 60 місяців (п. 1.2. Кредитного договору).
Відповідно до п. 1.4. Кредитного договору за користування Траншем Позичальник сплачує річну змінювану процентну ставку у розмірі, що визначається як змінна частина ставки, збільшена на маржу Банку (15%), що на момент підписання Кредитного договору становить 19,5% річних, а також плату за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно у терміни, визначені згідно з актуальним графіком щомісячних платежів у розмірі 2,5% річних від початкової суми кожного траншу, що буде відображена в графіку платежів у конкретному цифровому виразі.
16 березня 2021 року у рамках Кредитного договору був виданий транш за номером № G02.10701.007746906 у розмірі 123’896,00 грн. (надалі – Транш). Одночасно з видачею Траншу Відповідачу був надісланий Графік щомісячних платежів за Траншем.
Вказане узгоджується із п. 1.3. Кредитного договору, за яким у день надання Траншу Банк передає особисто Позичальнику або надсилає поштою рекомендованим листом, а Позичальник надає згоду на отримання у такий спосіб, Графіка щомісячних платежів за Траншем (далі - «Графік щомісячних платежів» та не пізніше наступного банківського дня здійснює переказ Траншу з позичкового рахунку на банківський поточний рахунок Позичальника, надалі по тексту - «БПР» за винятком коштів в сумі страхового платежу, які Банк за розпорядженням Позичальника переказує на рахунок страховика в порядку п. 1.5. Договору.
Власне волевиявлення на отримання Траншу за Кредитним договором Відповідачка висловила шляхом надсилання із власного Абонентського номера телефону CMC-повідомлення на номер НОМЕР_1 , що узгоджується із п. 1.8. Кредитного договору, за яким Позичальник заявляє про виконання Банком в повному обсязі вимог щодо інформування Позичальника, встановлених Законом України «Про споживче кредитування», підтверджує своє волевиявлення щодо отримання Кредиту та укладає Кредитний договір в один із наступних способів, зокрема: шляхом скерування з Абонентського номера телефону, вказаного у Розділі 3 цього Договору ( 0975721746), коду, отриманого за допомогою СМС- повідомлення згідно з п. п. 4 п. 1.7., на номер 3553.
На підтвердження викладеного надається належним чином засвідчена копія Реєстру СМС-повідомлень за березень 2021 року, оформленого на виконання Договору надання послуг № 01/01122020, укладеного 01 грудня 2020 року між Позивачем та ТОВ «МОБІЛЬНИЙ МАРКЕТИНГ», згідно з котрим обслуговується вище вказаний короткий номер 3553, визначений додатком № 2 до вказаного Договору.
Під № 389 у вище вказаному Реєстрі CMC-повідомлень наявне CMC-повідомлення Банку із проханням підтвердити власне волевиявлення на отримання Траншу, адресоване на абонентський номер телефону Відповідача: НОМЕР_2 та отриману від Відповідача відповідь із зазначеним у ній кодом, із раніше отриманого CMC-повідомлення Банку.
Відповідно до п. 1.9. Кредитного договору здійснення Позичальником операцій у порядку п. 1.8. цього Договору вважаються його згодою на отримання Траншу в рамках та на умовах цього Договору та кошти автоматично перераховуються на картковий рахунок Позичальника.
Банк у повному обсязі виконав власні зобов`язання за Кредитним договором, видавши відповідачці 16 березня 2021 року у рамках Кредитного договору транш за номером № G02.10701.007746906 у розмірі 123’896,00 грн.
Однак, відповідачка не виконала свої зобов`язання, передбачені договором кредиту, внаслідок чого утворилась заборгованість у розмірі 309’444,97 грн.
З врахуванням зазначених обставин, просили  стягнути з ОСОБА_3 на їх користь заборгованість за кредитним договором у розмірі 309’444,97 грн. та 4’640,30 грн. судового збору.
Рішенням Галицького районного суду міста Львова від 21 листопада 2025 року позов Акціонерного товариства «Ідея Банк» задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_3 на користь Акціонерного товариства «Ідея Банк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 186 311.40 грн. 
Стягнуто з ОСОБА_3 на користь Акціонерного товариства «Ідея Банк» 2793,84 грн. судового збору.
У решті позовних вимог – відмовлено.
Стягнуто з Акціонерного товариства «Ідея Банк» на користь ОСОБА_3 судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5 970.00 грн.
Рішення Галицького районного суду міста Львова від 21 листопада 2025 року в частині стягнутого розміру заборгованості оскаржив представник ОСОБА_1 – ОСОБА_2 .
В апеляційній скарзі покликається на те, що визнаючи факт укладення кредитного договору та факт отримання кредитних коштів, він не погоджується з розміром заборгованості, який було встановлено судом, оскільки вважає, що розрахунок позивача, який взято судом до уваги, не відповідає умовам кредитного договору та матеріалам справи.
Саме Графік платежів, що є невід`ємною частиною кредитного договору, визначає розрахунковий період, коли відповідач повинен сплачувати черговий платіж, а проценти є визначеними самим графіком платежів у формі ануїтентних платежів та сплачуються один раз на місяць в останню дату розрахункового періоду.
Платіж, здійснений відповідачем вважається таким, який закриває поточний період, а будь-яка переплата повинна зараховуватися спочатку в погашення заборгованості за простроченими процентами за користування кредитом, а потім – простроченого тіла кредиту.
Нарахування процентів здійснювалося за іншими розрахунковими періодами, які не відповідають графіку платежів, всупереч умовам кредитного договору.
Наданий ним контр-розрахунок суд не досліджував, не взяв до уваги його заперечення щодо розміру заборгованості, безпідставно взявши до уваги розрахунок позивача, який містить арифметичні помилки.
Просить рішення Галицького районного суду міста Львова від 21 листопада 2025 року змінити в частині визначення суми заборгованості, що підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Ідея Банк», стягнувши 180634.03 грн, з яких 121413.62 грн – заборгованість за простроченими тілом, а 59 220.41 грн – заборгонваість за простроченими процентами. 
03 лютого 2026 року на адресу суду від представника Акціонерного товариства «Ідея Банк» на адресу суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, вважає таку необгрунтованою. 
Вважає, що наданий відповідачем конррозрахунок складений без урахуванням ст. 19 Закону України «Про споживче кредитування» та не може братись судом до уваги при апеляційному оскарженні.
Заперечує твердження представника відповідача, що борг не міг бути більшим, ніж 195011,02 грн - 12683,30 грн = 182327.72 грн., та наголошує, що відповідачка неналежно виконувала умови Кредитного договору, почала порушувати терміни сплати та розмір суми (ануїтетних платіж) згідно Графіку до Договору.
Порушення термінів сплати згідно графіку у свою чергу зумовило виникнення простроченої заборгованості на залишок несплаченої суми ануїтетного платежу на яку Банк нараховував проценти, що відображеного у детальному розрахунку, а відтак борг Відповідача став більшим, аніж мав бути за умови належного виконання всіх умов Кредитного договору:
Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення Галицького районного суду міста Львова від 21 листопада 2025 року – без змін.
Сторони в судове засідання не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, тому їх неявка, відповідно до ч.2 ст. 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи, який проводиться за їх відсутності.
Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Частиною четвертою статті 268 ЦПК України передбачено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.
Згідно ч. 5 статті 268 ЦПК України зазначено, що датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено – повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Отже, враховуючи наведені вище вимоги процесуального закону, датою ухвалення апеляційним судом судового рішення в даній справі, є дата складення повного судового рішення – 27 березня 2025 року.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.
Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Згідно з частинами 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Відповідно до положень частин 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Судом та матеріалами справи встановлено, що 25 серпня 2020 року сторони уклали Генеральний кредитний договір № ГКД-780990.1 (а. с. 4-5).
Відповідно до Кредитного договору сторони погодили, що Банк (Позивач) зобов`язується відкрити Позичальнику (Відповідачці) відновлювальну кредитну лінію, ц межах котрої надавати йому кредити (Транші) на споживчі потреби у розмірі та на умовах, визначених цим Договором, а Позичальник зобов`язується повернути фактично отримані кошти, сплатити проценти за користування ними та інші платежі в порядку, розмірі та в строки (терміни), що передбачені цим Договором та діючими Тарифами Банку. Максимальна сума заборгованості Позичальника за наданими Банком траншами становить 300’000 грн., включаючи витрати на страхові платежі (у разі наявності). Рішення щодо надання кредитних коштів Банком приймається за кожним Траншем окремо та зобов`язання Банку щодо надання траншів у рамках цього договору є відкличними.
Строк дії кредитної лінії становить 120 місяців з дати її відкриття, строк дії окремого Траншу, який надається Клієнту у рамках кредитної лінії, становить 60 місяців (п. 1.2. Кредитного договору).
Відповідно до п. 1.4. Кредитного договору за користування Траншем Позичальник сплачує річну змінювану процентну ставку у розмірі, що визначається як змінна частина ставки, збільшена на маржу Банку (15%), що на момент підписання Кредитного договору становить 19,5% річних, а також плату за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно у терміни, визначені згідно з актуальним графіком щомісячних платежів у розмірі 2,5% річних від початкової суми кожного траншу, що буде відображена в графіку платежів у конкретному цифровому виразі.
16 березня 2021 року у рамках Кредитного договору був виданий транш за номером № G02.10701.007746906 у розмірі 123’896,00 грн. Одночасно з видачею Траншу Відповідачці був надісланий Графік щомісячних платежів за Траншем (а. с. 6-11).
Вказане узгоджується із п. 1.3. Кредитного договору, за яким у день надання Траншу Банк передає особисто Позичальнику або надсилає поштою рекомендованим листом, а Позичальник надає згоду на отримання у такий спосіб, Графіка щомісячних платежів за Траншем (далі - «Графік щомісячних платежів» та не пізніше наступного банківського дня здійснює переказ Траншу з позичкового рахунку на банківський поточний рахунок Позичальника, надалі по тексту - «БПР» за винятком коштів в сумі страхового платежу, які Банк за розпорядженням Позичальника переказує на рахунок страховика в порядку п. 1.5. Договору.
Власне волевиявлення на отримання Траншу за Кредитним договором Відповідачка висловила шляхом надсилання із власного Абонентського номера телефону CMC-повідомлення на номер НОМЕР_1 , що узгоджується із п. 1.8. Кредитного договору, за яким Позичальник заявляє про виконання Банком в повному обсязі вимог щодо інформування Позичальника, встановлених Законом України «Про споживче кредитування», підтверджує своє волевиявлення щодо отримання Кредиту та укладає Кредитний договір в один із наступних способів, зокрема: шляхом скерування з Абонентського номера телефону, вказаного у Розділі 3 цього Договору (0975721746), коду, отриманого за допомогою СМС- повідомлення згідно з п. п. 4 п. 1.7., на номер 3553.
На підтвердження викладеного надається належним чином засвідчена копія Реєстру СМС-повідомлень за березень 2021 року (а. с. 14-15), оформленого на виконання Договору надання послуг № 01/01122020, укладеного 01 грудня 2020 між Позивачем та ТОВ «МОБІЛЬНИЙ МАРКЕТИНГ» (а. с. 12-13), згідно з котрим обслуговується вище вказаний короткий номер 3553, визначений додатком № 2 до вказаного Договору.
Під № 389 у вище вказаному Реєстрі CMC-повідомлень наявне CMC-повідомлення Банку із проханням підтвердити власне волевиявлення на отримання Траншу, адресоване на абонентський номер телефону Відповідача: НОМЕР_2 та отриману від Відповідачки відповідь із зазначеним у ній кодом, із раніше отриманого CMC-повідомлення Банку.
Відповідно до п. 1.9. Кредитного договору здійснення Позичальником операцій у порядку п. 1.8. цього Договору вважаються його згодою на отримання Траншу в рамках та на умовах цього Договору та кошти автоматично перераховуються на картковий рахунок Позичальника.
Банк у повному обсязі виконав власні зобов`язання за Кредитним договором, видавши Відповідачці 16 березня 2021 року у рамках Кредитного договору транш за номером № G02.10701.007746906 у розмірі 123’896,00 грн, що зокрема підтверджується меморіальним ордером № 5941450 від 16 березня 2021року (а. с. 16).
Як вбачається з матеріалів справи, станом на 28 травня 2025 року загальна сума заборгованості за кредитом, відповідно до довідки-розрахунку, становить 309’444,97 грн., яка складається зі: 121’415,27 грн. – прострочений борг; 71’362,50 грн. – прострочені проценти, 116’667,20 грн. – прострочена плата за обслуговування кредиту (а. с. 19).
Окрім цього, заборгованість Відповідачки підтверджується випискою по рахунку № НОМЕР_3 (до провадження в Україні міжнародних номерів банківських рахунків – НОМЕР_4 ) (а. с 18).
Позивач направляв Відповідачці вимогу про усунення порушення кредитних зобов`язань від 03 квітня 2025 року, однак остання належним чином не відреагувала та зобов`язань за вищезгаданим договором кредиту не виконала (а. с. 20).
З наданого представником Позивача детального розрахунку заборгованості по Кредитному договору вбачається, що сума простроченої заборгованості Відповідачки по кредиту станом на 28 травня 2025 року становить 186’311,40 грн, яка складається з простроченого основного боргу – 116’365,21 грн. та прострочених процентів – 69’946,19 грн (а. с. 69-70).
Відповідно до наданого представником Позивача детального розрахунку заборгованості Відповідачці не нарахована прострочена плата за обслуговування кредиту та здійснений перерахунок заборгованості Відповідачки за Кредитним договором.
Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції, беручи до уваги, що відповідачка прострочила погашення поточних платежів кредиту та нарахованих процентів, належним чином не повертала отриманий кредит, не виконувала взятих на себе за договором зобов`язань, дійшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог АТ «Ідея банк» та стягнення з ОСОБА_1  на користь АТ «Ідея банк» заборгованості у розмірі 186 311,40 грн.
З таким висновком колегія суддів погоджується виходячи із наступних підстав.
Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення закону щодо договору позики, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Згідно з ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору.
Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.
Частиною 1 статті 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позичкодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позичкодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Згідно з ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим до виконання сторонами. Відповідно до ч.1 ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Частина 1 ст. 612 ЦК України визначає, що боржник, у даному випадку відповідач, вважається таким, що прострочив виконання зобов`язання, якщо він не виконав зобов`язання у строк, який встановлений договором чи законом.
Відповідно до ч. 2 статті ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України. 
Укладений кредитний договір між АТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 № ГКД-780990.1 від 25 серпня 2020 року містить всі істотні умови кредитування: розмір кредиту, строк кредиту, процентна ставка, порядок повернення кредиту та сплати процентів.
З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив, що відповідачка отримала кредитні кошти, однак вчасно їх не повернула, та дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для стягнення відповідної заборгованості.
В апеляційній скарзі відповідачка не заперечує проти укладеного оспорюваного правочину та не спростовує факту укладення між нею та кредитором згаданого договору. 
Натомість, в апеляційній скарзі не погоджується з розміром заборгованості, який було встановлено судом, оскільки вважає, що розрахунок позивача, який взято судом до уваги, не відповідає умовам кредитного договору та матеріалам справи.
Однак, колегія суддів не погоджується з такими доводами апеляційної скарги, з огляду на наступне.
Відповідно до довідки розрахунку заборгованості, станом на 28 травня 2025 року загальна сума заборгованості за кредитом, становила 309’444,97 грн., яка складається зі: 121’415,27 грн. – прострочений борг; 71’362,50 грн. – прострочені проценти, 116’667,20 грн. – прострочена плата за обслуговування кредиту (а. с. 19).
Позивач, у розмір заборгованості, заявленої у позові, включив заборгованість за прострочену плату за обслуговування кредиту у сумі 116’667,20 грн.
Під час розгляду справи судом першої інстанції, вразовуючи Закон України «Про споживче кредитування», а саме, той факт, що включення до договору споживчого кредиту умови, якою встановлено плату за надання інформації, що за законом повинна надаватися безоплатно, є наслідком визнання нікчемними умови кредитного договору,   АТ «Ідея Банк» 17 вересня 2025 року надіслав до суду письмові пояснення, до яких долучив детальний розрахунок заборгованості за траншем №G02.10701.007746906 до Генерального кредитного договору №ГКД-780990.1. від 25 серпня 2020 року, без плати за обслуговування кредитної заборгованості, згідно якого, загальна заборгованість ОСОБА_4 перед банком становить 186’311,40 грн, яка складається з простроченого основного боргу – 116’365,21 грн. та прострочених процентів – 69’946,19 грн (а. с. 69-70).
Тобто, банк фактично провів перерахунок заборгованості, зарахувавши кошти, сплачені відповідачкою в рахунок плати за обслуговування кредитної заборгованості, на погашення іншої, згідно з умовами кредитного договору, заборгованості.
Суд першої інстанції вірно взяв до уваги вищенаведений детальний розрахунок, оскільки він здійснений відповідно до вимог ст. 19 Закону України «Про споживче кредитування» та умов Кредитного договору, є належним та допустимим доказом на підтвердження розміру кредитної заборгованості Відповідачки.
Зазначений розрахунок ОСОБА_1  та її представником належними доказами не спростовано.
Згідно із статтею 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).
У постанові Верховного Суду від 25 травня 2021 року у справі №554/4300/16 зазначено, що банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором.
Так, 16 березня 2021 року у рамках Кредитного договору був виданий транш за номером № G02.10701.007746906 у розмірі 123’896,00 грн. Одночасно з видачею Траншу Відповідачці був надісланий Графік щомісячних платежів за Траншем (а. с. 6-11).
Згідно Графіку щомісячних платежів за Траншем, сторонами узгоджено щомісячних платіж в розмірі 6347,00 грн, який слід сплачувати на кінець розрахункового періоду до 16 числа кожного місяця.
Однак, як вбачається з виписки по рахунку № НОМЕР_3 (до провадження в Україні міжнародних номерів банківських рахунків – НОМЕР_4 ) (а. с 18), відповідачка неналежно виконувала умови кредитного договору, порушувала терміни сплати та розміри сум згідно графіку.
А саме, в рамках Кредитного договору №ГКД-780990.1 від 25 серпня 2020 року відповідачкою здійснювались погашення:
o??15 квітня 2021 року в розмірі 6347,00 грн;
o??01 червня 2021 року в розмірі 2500,00 грн, що не відповідало розміру ануїтетного платежу, тобто було меншим та з порушенням термінів сплати згідно графіку;
o??29 жовтня 2021 року в розмірі 535,00 грн, що не відповідало розміру ануїтетного платежу, тобто було меншим та з порушенням термінів сплати згідно графіку;
o??16 листопада 2021 року в розмірі 200,00 грн, що не відповідало розміру ануїтетного платіжу, тобто було меншим;
o??29 грудня 2021 року в розмірі 1048,60 грн, що не відповідало розміру ануїгетного платежу, тобто було меншим та з порушенням термінів сплати згідно графіку;
o??03 жовтня 2022 року в розмірі 509,60 грн, що не відповідало розміру ануїтетного платежу, тобто було меншим та з порушенням термінів сплати згідно графіку;
o??04 листопада 2022 року в розмірі 298,90 грн, що не відповідало розміру ануїтетного платежу;
o??02 грудня 2022 року в розмірі 509,60 грн, що не відповідало розміру ануїтетного платежу;
o??02 січня 2023 року в розмірі 509,60 грн, що не відповідало розміру ануїтетного платежу;
o??03 лютого 2023 року в розмірі 200,00 грн, що не відповідало розміру ануїтетного платежу.
Порушення термінів сплати згідно графіку у свою чергу зумовило виникнення простроченої заборгованості на залишок несплаченої суми ануїтетного платежу, на яку Банк нараховував проценти, що відображеного у детальному розрахунку.
Доводи апеляційної скарги щодо обмеження розміру боргу сумою у 195 011,02 грн є безпідставними, оскільки саме систематичне порушення Відповідачкою графіку та обсягів платежів призвело до нарахування відсотків на прострочений залишок кредиту, що об`єктивно збільшило суму заборгованості порівняно з плановими показниками при належному виконанні договору
Статтею 19 Закону України «Про споживче кредитування» у разі недостатності суми здійсненого платежу для виконання зобов`язання за договором про споживчий кредит у повному обсязі, ця сума погашає вимоги кредитора у такій черговості:
1)у першу чергу сплачується прострочена до повернення сума кредиту та прострочені проценти за користування кредитом;
2)у другу чергу сплачується сума кредиту та проценти за користування кредитом;
3)у третю чергу сплачується неустойка та інші платежі відповідно до договору про споживчий кредит.
Таким чином, наданий Відповідачкою контррозрахунок не може бути прийнятий судом як належний та допустимий доказ, оскільки оскільки він суперечить вимогам ст. 19 Закону України «Про споживче кредитування», а саме в ньому не враховано обов`язкову черговість погашення боргу.
Окрім цього, як вбачається із детального розрахунку наданого банком, відсотки за користування кредитом нараховувалися по 04 квітня 2025 року, тобто, до пред`явленої вимоги про дострокове погашення кредиту.
На підставі викладеного вбачається, що розрахунок заборгованості наданий банком за траншем №G02.10701.007746906 до Генерального кредитного договору №ГКД-780990.1 повністю відповідає умовам Договору, а також положенням ст.ст. 536, 1054, 1056-1 ЦК України, а сума заборгованості по тілу кредиту і процентам у розмірі 186 311,40 грн. підтверджена належними та достатніми доказами, яка не спростована відповідачем.
Отже, суд першої інстанції дійшов законного та обґрунтованого висновку, про часткове задоволення позову, яким стягнено заборгованість в розмірі 186 311,40 грн., з яких: основний борг – 116 365,21 грн. та прострочені проценти – 69 946,19 грн.
Задовольняючи частково позов АТ «Ідея Банк», суд першої інстанції, беручи до уваги складність справи, обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, з урахуванням принципів пропорційності, співмірності, розумності, дійшов висновку про те, що з Позивача на користь Відповідачки слід стягнути 5 970,00 грн. (з розрахунку: 1) (186 311,40 грн (задоволені позовні вимоги) х 100% : 309 444,97 грн (заявлені позовні вимоги) = 60,20% (процент задоволених позовних вимог); 2) суд відхилив 39,80% позовних вимог Позивача (100% - 60,20% = 39,80%), а відтак 15’000,00 грн (загальні судові витрати) х 39,80% (процент позовних вимог, у яких відмовлено) : 100% = 5 970,00 грн).
Колегія суддів погоджується з розміром витрат на правову допомогу в сумі 5 970 грн., вважає такі документально підтвердженні, відповідають обсягу наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, є співмірними з предметом позову та складністю справи, та вважає, що сум першої інстанції обґрунтовано стягнув з відповідача на користь позивача витрати у вказаному розмірі.
Відповідно до статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Судом правильно встановлено фактичні обставини справи, вірно застосовано матеріальний закон та дотримано процедуру розгляду справи, встановлену ЦПК України, ухвалено справедливе рішення, тому підстав для його зміни чи скасування колегія суддів не вбачає.
Згідно з частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанцій, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Оскільки рішення Галицького районного суду міста Львова від 21 листопада 2025 року підлягає залишенню без змін, розподіл судових витрат не проводиться.
Керуючись ст. 367, ст. 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. 381, ст. 382, ст. 384 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – ОСОБА_2 – залишити без задоволення.
Рішення Галицького районного суду міста Львова від 21 листопада 2025 року – залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.
Повний текст постанови складено 27 березня 2026 року.

Головуючий: Савуляк Р.В. 

Судді: Мікуш Ю.Р. 

Шандра М.М.