ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 636/896/25 Головуючий суддя І інстанції Карімов І. В.
Провадження № 22-ц/818/333/26 Суддя доповідач Яцина В.Б.
Категорія: споживчого кредиту

П О С Т А Н О В А
 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2026 року м. Харків.
Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів:
головуючого судді Яцини В.Б.
суддів колегії: Мальованого Ю.М., Тичкової О.Ю.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» в особі представника Романенка Михайла Едуардовича на рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 22 травня 2025 року у справі №636/896/25 за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В :

У січні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 25 218,90 грн, а також витрат зі сплати судового збору у сумі 2 422,40 грн та витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 6 000,00 грн.
Позов обґрунтовано тим, що 01 травня 2021 року за власного волевиявлення, з повним розумінням умов кредитування та усвідомленням рівня відповідальності, в особистому кабінеті на офіційному вебсайті ТОВ «МІЛОАН» https://miloan.ua/, ОСОБА_1 подала заявку на отримання кредиту №3802907.
Зазначена заява знаходиться у власному кабінеті відповідачки на сайті https://miloan.ua/. Законодавством України передбачено, що оформлення кредиту онлайн із використанням одноразового пароля прирівнюється до підписання договору в паперовій формі власноручним підписом.
ТОВ «МІЛОАН» було направлено відповідачці електронним повідомленням (SMS) одноразовий ідентифікатор, при веденні якого відповідачка підтверджує прийняття умов кредитного договору №3802907 від 01.05.2021, який також знаходиться у власному кабінеті відповідачки на сайті https://miloan.ua/. 
У позові зазначено, що таким чином відповідачка ОСОБА_1 уклала Договір з ТОВ «МІЛОАН», на підставі чого платіжним дорученням були перераховані кредитні кошти на картковий рахунок відповідачки в сумі 6 300,00 грн. 
Однак відповідачкою не виконані належним чином кредитні зобов`язання за вказаним договором.
Представник позивача також посилався на те, що 10 серпня 2021 року згідно з умовами Договору відступлення прав вимоги №06Т, ТОВ «МІЛОАН» було відступлено право вимоги за кредитним договором №3802907 від 01 травня 2021 року на користь ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС», а останнє набуло права вимоги до відповідачки ОСОБА_1 за вказаним кредитним договором у розмірі 25 218,90 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту – 6 300,00 грн; заборгованість за відсотками – 18 918,90 грн.
Позивачем на адресу відповідачки направлено повідомлення про відступлення права вимоги від ТОВ «МІЛОАН» до ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» із зазначенням інформації про порядок погашення заборгованості за кредитним договором №3802907 від 01.05.2021, однак ОСОБА_1 заборгованість за кредитом не була погашена, що стало підставою звернення до суду.

Рішенням Чугуївського міського суду Харківської області від 22 травня 2025 року позов ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» заборгованість за кредитним договором №3802907 від 01.05.2021 у розмірі 6 318,90 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту – 6 300,00 грн, заборгованість за процентами – 18,90 грн, а також понесені судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 606,96 грн та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 2 000,00 грн.
У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, представник ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» Романенко М.Е. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення в частині відмови у задоволенні позову про стягнення заборгованості за Договором про споживчий кредит №3802907 від 01.05.2021, а саме нарахованих відсотків у розмірі 18 900,00 грн, та ухвалити у цій частині нове рішення, яким позовні вимоги ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» задовольнити у повному обсязі. Вирішити питання розподілу судових витрат за результатами апеляційного перегляду справи.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд першої інстанції не сприяв повному, об`єктивному та неупередженому розгляду справи, а тому рішення є незаконним, необґрунтованим, оскільки ухвалене без з`ясування всіх обставин справи, з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, а тому підлягає скасуванню.
Зазначає, що суд першої інстанції не повністю дослідив умови кредитного договору. Просить врахувати, що відповідачка підписала кредитний договір, не оспорювала його та отримала кошти на його умовах. Підписання кредитного договору підтверджує її добровільне волевиявлення і згоду з усіма умовами кредитування без примусу чи обману.
Наголошує, що кредитодавець виконав свої зобов`язання у повному обсязі, надавши кошти у користування. Водночас боржник не має права відмовлятися від взятих на себе зобов`язань, однак не виконав їх належним чином, порушивши строки повернення кредиту. Отже, рішення суду першої інстанції щодо нарахування лише 18,90 грн відсотків є неправомірним.
Вказує, що передбачена ч.1 ст.204 ЦК України презумпція правомірності Договору про споживчий кредит №3802907 від 01.05.2021 не спростована.
Посилається на те, що у кредитному договорі сторони передбачили порядок продовження строку кредитування та умови і строк нарахування процентів за користування кредитом.
Вказує, що суд не врахував договірну природу пролонгації як відкладальної умови (ст.212 ЦК України): після її настання, тобто фактичного користування коштами, сторони зобов`язані виконувати умови Договору в оновленому обсязі.
Зауважує, що на відміну від продовження (пролонгації) строку кредитування на пільгових умовах, продовження строку кредитування на стандартних (базових) умовах з процентною ставкою 5 % не передбачало вчинення від позичальника певних дій, окрім як самого факту продовження користування кредитними коштами.
У зв`язку з цим апелянт вважає, що в даному випадку строк кредитування був пролонгований і міг бути продовжений максимум на 60 днів, а тому проценти за користування кредитом слід нараховувати за 90 днів, що включає 30 днів початкового строку кредитування на пільгових умовах та 60 днів продовження строку кредитування на стандартних (базових) умовах.
Робить висновок, що наведений позивачем розрахунок заборгованості за процентами відповідає умовам укладеного між сторонами кредитного договору та здійсненої пролонгації і становить:
- заборгованість за тілом кредиту – 6 300,00 грн;
- заборгованість за відсотками – 18 918,90 грн (нараховані згідно з п.1.5.2, п.2.3.1.1 та п.1.6, п.2.3.1.2 Договору).
Також повідомляє суду, що судові витрати апелянта складаються зі сплаченого ним судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 3 633,60 грн та витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 6 000,00 грн. У даній апеляційній скарзі відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України подано заяву про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, у зв`язку з чим протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, з цього приводу буде надано усі необхідні докази.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

За правилами ч.1 ст.369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Як вбачається зі змісту позовної заяви, предметом позову є вимоги про стягнення боргу в сумі меншій, ніж тридцять розмірів прожиткового мінімуму. За таких обставин апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження відповідно до приписів ч.13 ст.7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги відповідно до статті 367 ЦПК України, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга представника позивача підлягає задоволенню.
Згідно з п.п.1-4 ч.1 ст.376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Відповідно до ч.ч.1-5 ст.263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Вказаним вимогам оскаржуване рішення суду у повній мірі не відповідає.
Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що заборгованість за відсотками за користування кредитом, а саме 18 918,90 грн є завищеною та необґрунтованою, а тому навів власні розрахунки заборгованості відповідачки.
Таким чином, суд вказав, що заборгованість ОСОБА_1 перед позивачем за кредитним договором №3802907 від 01.05.2021 за період обумовленого строку кредитування з 01.05.2021 по 31.05.2021 становить 6 318,90 грн, яка складається з: 6 300,00 грн – заборгованість за тілом кредиту, 18,90 грн – заборгованість за відсотками.
Суд наголосив, що позивачем не надано до суду достовірних доказів пролонгації вказаного кредитного договору з відповідачкою та оновлення графіків платежів, що складаються у зв`язку з продовженням строку кредитування (пролонгацією), тому позивач не має підстав для нарахування процентів за стандартною (базовою) ставкою, передбаченою п.1.6 Договору, як процентів за порушення грошового зобов`язання відповідно до ст.625 ЦК України та п.4.2 кредитного договору.
Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відмови у стягненні частини заборгованості за процентами за користування кредитними коштами, водночас в іншій частині судове рішення не оскаржується та не переглядається.
Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Статтею 530 ЦК України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час, крім випадків, установлених законом про банки і банківську діяльність. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.
Відповідно до статті 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти. Розмір процентів може встановлюватися договором.
Відповідно до частини 1 статті 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина 1 статті 1048 ЦК України).
За змістом частини 2 статті 1056-1 ЦК України, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.
Відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно зі статтею 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Припис абзацу 2 частини 1 статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.
Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною 2 статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною 2 статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
Такий висновок є усталеним у судовій практиці, висловлений у постанові Великої Палати Верховного Суду України від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12 (провадження №2 14-10цс18), постановах Верховного Суду від 30 червня 2022 року у справі № 947/25785/19 (провадження №61-3732св22), від 20 травня 2022 року у справі №336/4796/18 (провадження №61-6356св21), від 15 серпня 2023 року у справі №753/6745/17 (провадження №61-7633св22).
Надання кредитодавцю можливості нарахування процентів відповідно до статті 1048 ЦК України поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту вочевидь порушить баланс інтересів сторін – на позичальника буде покладений обов`язок, який при цьому не кореспондує жодному праву кредитодавця.
У постанові від 14 лютого 2018 року у справі №564/2199/15-ц Верховний Суд дійшов висновку, що кредитний договір припиняє свою дію після направлення боржнику вимоги про дострокове погашення всієї суми боргу, тому вимоги про стягнення процентів після цієї дати задоволенню не підлягають.
Судом встановлено, що 01 травня 2021 року в особистому кабінеті на офіційному вебсайті ТОВ «МІЛОАН» https://miloan.ua/ ОСОБА_1 було подано заявку на отримання кредиту №3802907.
На підставі поданої анкети-заяви між ТОВ «МІЛОАН» та ОСОБА_1 був укладений Договір про споживчий кредит №3802907 (індивідуальна частина), відповідно до якого ТОВ «МІЛОАН» надало відповідачці кредит у сумі 6 300,00 грн шляхом переказу на картковий рахунок, строком на 30 днів з 01.05.2021 (строк кредитування) до 31.05.2021 (дата повернення кредиту) зі сплатою процентів за користування кредитом, а відповідачка зобов`язалася повернути отримані кошти у встановлений в кредитному договорі строк до 31.05.2021, та сплатити комісію і відсотки за користування кредитними коштами (п.п.1.1-1.4).
Пунктами 1.5.1-1.7 кредитного договору передбачено, що загальні витрати позичальника за кредитом, що включають загальну суму зборів, платежів та інших витрат позичальника, пов`язаних з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти з користування кредитом та комісії (без врахування суми (тіла) кредиту) складають 18,90 грн в грошовому виразі та 4,00 відсотків річних у процентному значенні.
Орієнтована загальна вартість кредиту для позичальника, що складається з суми загального розміру кредиту та загальних витрат позичальника за кредитом складає 6 318,90 грн. Комісія за надання кредиту – 0,00 грн нараховується за ставкою 0,00 відсотків від суми кредиту одноразово. Проценти за користування кредитом складають 18,90 грн, які нараховуються за ставкою 0,01 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5,00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Тип процентної ставки за цим договором: фіксована.
Відповідно до пункту 4.2 кредитного договору, у разі прострочення позичальником зобов`язань зі сплати заборгованості згідно з умовами цього Договору, кредитодавець, починаючи з дня, наступного за датою спливу строку кредитування, з урахуванням пролонгацій та оновлених графіків платежів, що складаються у зв`язку з продовженням строку кредитування (пролонгацією), має право (не обов`язок) нарахувати проценти за стандартною (базовою) ставкою, передбаченою п.1.6 Договору, в якості процентів за порушення грошового зобов`язання, передбачених ст.625 ЦК України. У випадку нарахування процентів вважається, що ця умова Договору встановлює інший розмір процентів в розумінні ч.2 ст.625 ЦК України на рівні стандартної (базової) ставки, передбаченої п.1.6 Договору. Обов`язок позичальника по сплаті таких процентів настає після відповідної вимоги кредитора. Пунктом 6.1 кредитного договору передбачено, що він укладається в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-телекомунікаційній системі товариства та доступний, зокрема через сайт товариства та/або відповідний мобільний додаток чи інші засоби.
Між ТОВ «МІЛОАН» та ОСОБА_1 погоджено Графік платежів за Договором про споживчий кредит №3802907 від 01.05.2021 та Паспорт споживчого кредиту №3802907 від 01.05.2021, які містять аналогічні умови кредитування.
Таким чином, кредитний договір №3802907 від 01.05.2021 був підписаний відповідачкою за допомогою одноразового ідентифікатора, чим підтверджено укладення такого Договору між сторонами.
ТОВ «МІЛОАН» свої зобов`язання за кредитним договором виконало у повному обсязі, перерахувавши 01 травня 2021 року ОСОБА_1 на її картковий рахунок № НОМЕР_1 грошові кошти у розмірі 6 300,00 грн, що підтверджується копією платіжного доручення №45153616 та відповідачкою не спростовується.
10 серпня 2021 року між ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» та ТОВ «МІЛОАН» укладено Договір відступлення прав вимоги №06Т, за умовами якого ТОВ «МІЛОАН» відступає ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС», а ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» приймає належні ТОВ «МІЛОАН» права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, вказаними у Реєстрі боржників, укладеними між ТОВ «МІЛОАН» та боржниками, згідно з п.1.1 Договору.
Факт оплати ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» грошових коштів ТОВ «МІЛОАН» за Договором відступлення прав вимоги №06Т від 10.08.2021 підтверджується копіями наданих платіжних інструкцій.
Згідно з Витягом з додатку №1 Договору відступлення прав вимоги №06Т від 10.08.2021, ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» набуло право вимоги до відповідачки за кредитним договором №3802907 від 01.05.2021 у розмірі 25 218,90 грн, з яких: 6 300,00 грн – сума заборгованості за тілом кредиту; 18 918,90 грн – сума заборгованості за відсотками.
Рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог не оскаржується та не переглядається.
Щодо заборгованості за відсотками за користування кредитом у розмірі 18 900,00 грн, у задоволенні якої суд відмовив, оскільки визнав її завищеною та необґрунтованою, слід зазначити наступне.
Як вбачається з кредитного договору №3802907 від 01.05.2021, сума кредиту становить 6 300,00 у валюті гривня (пункт 1.2). Кредит надається строком на 30 днів з 01.05.2021 (строк кредитування) (пункт 1.3). Термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом – 31.05.2021 (пункт 1.4). Орієнтовна загальна вартість кредиту для позичальника, що складається з суми загального розміру кредиту та загальних витрат позичальника за кредитом складає 6 318,90 грн (пункт 1.5). Проценти за користування кредитом – 18,90 грн, які нараховуються за ставкою 0,01 % від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом (пункт 1.5.2). Стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5,00 % від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом (пункт 1.6). Тип процентної ставки за цим Договором: фіксована. Особливості нарахування процентів визначені п.п.2.2, 2.3 цього Договору (пункт 1.7).
Згідно з п.2.2.1 Договору, позичальник сплачує кредитодавцю комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у розмірах, зазначених в п.п.1.5.1-1.5.2 Договору, в термін (дату), вказаний в п.1.4. У випадку, якщо позичальник продовжує строк кредитування, вказаний в п.1.3 Договору, він додатково має сплатити комісію за управління та обслуговування кредиту, проценти за ставкою, визначеною п.1.5.2, або проценти за стандартною (базовою) ставкою, визначеною п.1.6 Договору, в сумі та на умовах, визначених п.2.3 Договору.
Пролонгація строку кредитування визначена пунктом 2.3 кредитного договору №3802907.
Позичальник має право неодноразово продовжувати строк кредитування за умови, що кредитодавцем надана така можливість позичальнику відповідно до розділу 6 Правил надання фінансових кредитів (послуг) товариством, що розміщені на вебсайті товариства miloan.ua і є невід`ємною частиною цього Договору. Для продовження строку кредитування за цим пунктом позичальник має вчинити дії, передбачені розділом 6 Правил, у т.ч. сплатити комісію за управління та обслуговування кредиту та певну частку заборгованості по кредиту. Якщо позичальник здійснює продовження строку кредитування (пролонгацію) на пільгових умовах, проценти за користування кредитом протягом періоду, на який продовжено строк кредитування, нараховуються за ставкою, визначеною пунктом 1.5.2 Договору (пункт 2.3.1.1).
Пунктом 2.3.1.2 визначено, що позичальник може збільшити строк кредитування на 1 (один) день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування (з урахуванням всіх пролонгацій). Таке збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз, коли позичальник продовжує користуватись кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів. У випадку, якщо внаслідок чергового продовження строку кредитування позичальником у спосіб, вказаний цим пунктом, загальний період пролонгації на стандартних (базових) умовах перевищить 60 днів, таке продовження здійснюється на кількість днів, що залишилась до досягнення загальним строком пролонгації на стандартних (базових) умовах 60 днів. Користування кредитними коштами припиняється, якщо у позичальника відсутня заборгованість перед кредитодавцем за кредитом (тілом кредиту). Якщо позичальник здійснює продовження строку кредитування (пролонгацію) на стандартних (базових) умовах, проценти за користування кредитом протягом періоду, на який продовжено строк кредитування, нараховуються за стандартною (базовою) ставкою, наведеною в пункті 1.6 цього Договору.
Позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом не пізніше терміну, передбаченого п.1.4 Договору, а у випадку пролонгації – не пізніше дати завершення періоду, на який продовжено строк кредитування (пункт 2.4.1).
З наведеного вбачається, що сторони у кредитному договорі погодили умови про автопролонгацію, відтак правовідносини щодо продовження строку кредитування регулюються умовами щодо порядку автопролонгації строку кредиту, які мають бути виконані належним чином відповідно до умов Договору, вимог Цивільного кодексу України, інших актів законодавства, а за їх відсутності – відповідно до звичаїв ділового обороту або вимог, що звичайно ставляться (ст.526 ЦК України). Колегія суддів також констатує, що відповідно до ст.629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Таким чином, станом на дату закінчення строку кредиту, передбаченого п.1.4 Договору (31.05.2021), у відповідачки була наявна заборгованість за кредитом, відтак згідно з п.2.3.1.2 Договору відбулася автопролонгація строку кредитування, яка не потребувала оновлення графіків платежів, на відміну від пролонгації строку кредиту на умовах, передбачених п.2.3.1.1 кредитного договору. Загальна кількість автопролонгацій за цим Договором обмежується загальною кількістю календарних днів користування кредитом, яка не може бути більшою за 60 календарних днів (пункт 2.3.1.2).
З відомості про щоденні нарахування та погашення, наданої ТОВ «МІЛОАН», вбачається, що нарахування відсотків здійснювалося з 02.05.2021 по 30.07.2021. Цей період становить 90 календарних днів, а тому нарахування відсотків відбувалося у межах строків, визначених п.1.4 та п.2.3.1.2 Договору. При цьому з 02.05.2021 по 31.05.2021 (30 днів) нарахування відсотків здійснювалося відповідно до п.1.5.2 Договору за ставкою 0,01 % від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Станом на тридцятий день користування кредитом заборгованість за відсотками становила 18,90 грн. Проте відповідачка продовжила користуватися кредитними коштами після завершення строку кредитування згідно з п.2.3.1.2 Договору, а тому відсотки продовжували нараховуватися з 01.06.2021 по 30.07.2021 (60 днів) відповідно до умов кредитного договору, та за цей період їх сума становила 18 900,00 грн.
Суд безпідставно ототожнив проценти, нараховані за користування кредитними коштами з урахуванням автопролонгації, зі штрафними санкціями, які могли бути нараховані кредитодавцем відповідно до ст.625 ЦК України та п.4.2 кредитного договору, однак вимоги про їх стягнення заявлені не були.
При цьому слід зазначити, що після укладення Договору відступлення прав вимоги №06Т між ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» нарахування відсотків за кредитним договором після закінчення строку його дії не здійснювалося.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню відсотки за користування кредитом у розмірі 18 918,90 грн.
Таким чином, у даному випадку суд безпідставно відмовив у стягненні заборгованості за відсотками у розмірі 18 900,00 грн, вважаючи, що позивачем не надано до суду достовірних доказів автопролонгації вказаного кредитного договору з відповідачкою.
Отже, рішення в оскаржуваній частині ухвалено помилково та необґрунтовано, а тому підлягає скасуванню в цій частині.
Відповідно до пунктів 3 та 4 частини 1 статті 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Оскільки судом апеляційної інстанції встановлено, що оскаржуване рішення в частині вирішення спору щодо стягнення процентів за користування кредитом не відповідає встановленим обставинам справи, апеляційна скарга представника позивача підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції – скасуванню в зазначеній частині.
Згідно з частинами 1 та 13 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У разі якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справу на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, такий суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Оскільки позовні вимоги ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» підлягають задоволенню у повному обсязі – на 100 %, сплачений судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 2 422,40 грн підлягає стягненню з ОСОБА_1 (а.с.8).
За подання апеляційної скарги позивачем сплачено судовий збір у розмірі 3 633,60 грн (а.с.85).
Відповідно до вимог частини 1 статті 141 ЦПК України, з урахуванням того, що позовні вимоги в апеляційному суді задоволено на 100 %, з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню судовий збір, сплачений за подання апеляційної скарги, пропорційно до задоволеної частини позовних вимог, а саме 3 633,60 грн.
З урахуванням викладеного, з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню 6 056,00 грн (2 422,40 + 3 633,60).
Керуючись ст.ст. 141, 263, 367, 368, 374, 376, 381, 382, 384, 389 ЦПК України, суд апеляційної інстанції
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» в особі представника Романенка Михайла Едуардовича задовольнити.
Рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 22 травня 2025 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за процентами за кредитним договором у заявленому обсязі скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.
Збільшити розмір заборгованості за процентами за Договором про споживчий кредит №3802907 від 01.05.2021, що підлягає стягненню з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , адреса останнього відомого місця реєстрації, проживання: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» (код ЄДРПОУ 42649746, юридична адреса: Київська область, м.Бровари, вул.Симона Петлюри, буд.21/1) з 18,90 грн до 18 918,90 грн.

Змінити у справі розподіл судових витрат.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» судові витрати, які складаються з судового збору у розмірі 6 056,00 грн.
В іншій частині рішення суду першої інстанції не переглядалося та не оскаржувалося.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду лише у випадках, передбачених п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України.

Повний текст судового рішення складений 20 квітня 2026 року.

Головуючий – 
В.Б. Яцина
Судді - 
Ю.М. Мальований

О.Ю. Тичкова.