Єдиний унікальний номер: 378/1338/25 
Провадження № 1-кп/378/10/26  

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2026 року Ставищенський районний суд Київської області в складі:

головуючого - судді: ОСОБА_1 , 
за участю секретаря:   ОСОБА_2 ,
прокурора: ОСОБА_3 ,
захисника:     ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань селища Ставище Київської області кримінальне провадження №12025111290000250 за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Розкішна Ставищенського району Київської області, зареєстрованого та жителя АДРЕСА_1 , одруженого, має на утриманні двоє малолітніх дітей: синів ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , не працюючого, освіта повна загальна середня, військовозобов`язаного, раніше не судимого, в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 369 КК України, за слідуючих обставин.
Досудовим розслідуванням встановлено, що 04.06.2025р. поліцейський взводу № 1 роти № 2 батальйону № 2 полку патрульної поліції в місті Біла Церква та Білоцерківському районі управління патрульної поліції в Київській області Департаменту патрульної поліції ОСОБА_8 та поліцейський взводу № 1 роти № 2 батальйону № 2 полку патрульної поліції в місті Біла Церква та Білоцерківському районі управління патрульної поліції в Київській області Департаменту патрульної поліції ОСОБА_9 відповідно до розстановки сил та засобів полку патрульної поліції в місті Біла Церква та Білоцерківському районі управління патрульної поліції в Київській області Департаменту патрульної поліції, виконували свої службові обов`язки, а саме здійснювали патрулювання в адміністративних межах Білоцерківського району Київської області.
Відповідно до посадових обов`язків працівників патрульної поліції, що затверджені Наказом Департаменту патрульної поліції від 17.04.2023р. № 793, інспектор та поліцейський взводу:
- здійснює первинне реагування на повідомлення про правопорушення (в тому числі, що надходять на планшет), а також самостійне виявлення правопорушень під час патрулювання та в інших випадках, передбачених законодавством;
- самостійно виявляє правопорушення під час патрулювання та в інших випадках, передбачених законодавством;
- припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення, застосовуючи для цього передбачені законодавством права та повноваження;
- здійснює розгляд справ про адміністративні правопорушення, застосовує заходи адміністративного впливу до правопорушників, у випадках та в спосіб, які передбачені законодавством.
Згідно з нормами ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів» працівниками правоохоронних органів є, у тому числі, працівники Національної поліції.
З урахуванням вимог ст. 1 Закону України «Про Національну поліцію», працівники ППП в місті Біла Церква та Білоцерківському районі управління патрульної поліції у Київській області ДПП ОСОБА_8 та ОСОБА_9 виконують функції офіційних представників органу виконавчої влади, які служать суспільству, шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку, тобто являються службовими особами правоохоронного органу - представниками влади, на яких частиною 2 статті 19 Конституції України та частиною 1 статті 18 Закону України «Про Національну поліцію» покладаються обов`язки: неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно- правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно - правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва; поважати і не порушувати права і свободи людини.
Таким чином, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 згідно з ч. 3 ст. 18 КК України та приміткою 1 до ст. 364 КК України є службовими особами, оскільки постійно здійснюють функції представників влади.
Відповідно до ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію» та Наказу Департаменту патрульної поліції Національної поліції України №1026 від 18.12.2018р. «Про затвердження Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото-і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису», поліцейський взводу № 1 роти № 2 батальйону № 2 полку патрульної поліції в місті Біла Церква та Білоцерківському районі управління патрульної поліції в Київській області Департаменту патрульної поліції ОСОБА_8 , поліцейський взводу № 1 роти № 2 батальйону № 2 полку патрульної поліції в місті Біла Церква та Білоцерківському районі управління патрульної поліції в Київській області Департаменту патрульної поліції ОСОБА_9 , були оснащені портативними відеореєстраторами.
Встановлено, що поліцейський взводу № 1 роти № 2 батальйону № 2 ППП в м. Біла Церква та Білоцерківському районі УПП в Київській області ОСОБА_8 та поліцейський взводу № 1 роти № 2 батальйону № 2 ППП в м. Біла Церква та Білоцерківському районі УПП в Київській області ОСОБА_9 , на службовому автомобілі марки «Renault Duster», державний номерний знак НОМЕР_1 , в період часу з 20.00 год. 03.06.2025р. по 08.00 год. 04.06.2025р., відповідно до графіку чергування працівників взводу № 1 роти № 2 батальйону № 2 ППП в м. Біла Церква та Білоцерківському районі УПП в Київській області, здійснювали патрулювання у с. Розкішна Білоцерківського району Київської області. У ході патрулювання близько 01 години 11 хвилин 04.06.2025р. вказаними працівниками поліції зупинено транспортний засіб - автомобіль «Mercedes-Benz ML320», номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_5 , який рухався по польовій дорозі в с. Розкішна Білоцерківського району Київської області. Під час спілкуванням із ОСОБА_5 працівниками поліції ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у нього виявлено ознаки сп`яніння, у зв`язку з чим ОСОБА_5 на підставі п. 2.5 Правил дорожнього руху України запропоновано в установленому порядку пройти медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, на що останній погодився.
В момент, коли поліцейські на підставі ст. 30 Закону України «Про Національну поліцію» почали складати матеріали про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, до службового автомобіля підійшов ОСОБА_5 .. Перебуваючи поруч із службовим автомобілем на польовій дорозі поруч з с. Розкішна Білоцерківського району Київської області за координатами GPS 49.36572°N 30.20882°Е, з метою не притягнення до адміністративної відповідальності, ОСОБА_5 висловив пропозицію до поліцейського ОСОБА_8 про надання останньому неправомірної вигоди за непритягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, у зв`язку з чим ОСОБА_5 попереджено про кримінальну відповідальність, передбачену ст. 369 КК України.
Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, ОСОБА_5 під час складання адміністративних матеріалів на підставі ст. 30 Закону України «Про Національну поліцію» та ч. 2 п. 5 розділу 1 та розділу 9 «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1395 від 07.11.2015р., усвідомлюючи, що поліцейські полку патрульної поліції в місті Біла Церква та Білоцерківському районі управління патрульної поліції в Київській області Департаменту патрульної поліції, а саме ОСОБА_8 та ОСОБА_9 є службовими особами органів Національної поліції України, оскільки ті перебували в однострої, представилися та мали при собі нагрудні жетони, діючи умисно, з метою уникнення для себе адміністративної відповідальності, усвідомлюючи суспільно- небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки, достовірно знаючи про кримінальну відповідальність за пропозицію та надання неправомірної вигоди службовій особі, маючи умисел на пропозицію вказаним працівникам поліції надати їм неправомірну вигоду за нескладання адміністративного протоколу за ст. 130 КУпАП, розуміючи незаконність своїх дій та достовірно знаючи про кримінальну відповідальність за пропозицію та надання неправомірної вигоди службовій особі, не звертаючи уваги на зроблене йому попередження про кримінальну відповідальність за висловлення пропозиції про надання неправомірної вигоди службовій особі, діючи умисно, упродовж діалогу з працівниками поліції при складанні вказаних адміністративних матеріалів в період часу з 01 години 22 хвилини по 01 годину 36 хвилин 04.06.2025р. неодноразово пропонував надати поліцейському взводу № 1 роти № 2 батальйону № 2 ППП в м. Біла Церква та Білоцерківському районі УПП в Київській області ОСОБА_8 грошові кошти в розмірі 10000 (десять тисяч) гривень за невчинення службовою особою в його інтересах будь-якої дії з використанням наданого їй службового становища, а саме за не складання протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 130 КУпАП.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України не визнав, суду показав, що в червні місяці 2025 року, близько 01 години 00 хвилин, точних дати та часу не пам`ятає, він керованим ним автомобілем їхав по автотрасі сполученням село Розумниця – село Розкішна Білоцерківського району Київської області в бік села Розкішна, до дому. По переду руху його автомобіля, близько за 300 – 400 м, він побачив світло фар іншого автомобіля, та відразу вирішив, про всяк випадок, з`їхати на грунтову дорогу, яка через поле веде до села Розкішна. Ця грунтова дорога розміщена перпендикулярно по відношенню до автотраси сполученням село Розумниця – село Розкішна, по якій він рухався. Коли він виконував маневр з`їзду на грунтову дорогу, то побачив, що автомобіль, який рухався перед ним почав розвертатись та їхати за керованим ним автомобілем. Близько за 20 – 25 м від нього на автомобілі, що рухався за ним було включено проблискові маяки, побачивши які він зрозумів, що за ним їде поліцейська машина та вирішив зупинити рух свого автомобіля. В поліцейській машині, що тим часом швидко під`їхала до нього, знаходилось двоє поліцейських, які вийшовши із автомобіля відразу йому представились. Далі, вони в нього запитали, чому він автомобілем їздить у комендантську годину та ще й по польовій дорозі. В ході розмови поліцейські повідомили йому, що від нього чутно запах алкоголю та запропонували пройти перевірку на місці на стан сп`яніння за допомогою приладу «Драгер», на що він відмовився та в свою чергу запропонував поліцейським пройти перевірку на стан сп`яніння в медичному закладі, тобто в лікарні. Поліцейські на його пропозицію не погодились та повідомили йому, що до них уже везуть прилад «Драгер». Невдовзі двоє інших поліцейських привезли їм прилад «Драгер». В решті решт він погодився пройти перевірку на стан сп`яніння за допомогою приладу «Драгер». Результат перевірки склав – 1,43 % алкоголю, з яким він категорично не погодився та запропонував поліцейським, які його зупинили, поїхати з ним до лікарні для перевірки на стан сп`яніння, на що вони відмовились, тоді він запропонував патрульним поліцейським десять тисяч, але не сказав їм чого саме він пропонує, адже йому було цікаво побачити реакцію поліцейських на таку його пропозицію. Він цілком допускає, що міг сказати поліцейським, що запропонованих десять тисяч віддасть їм взавтра. Останні сприйняли цю пропозицію, як пропозицію хабара і попередили його про кримінальну відповідальність, зазначивши йому, що це кримінально-каране діяння. У відповідь на таке попередження поліцейських, він сказав їм, що знає про це і назвав їм статтю 369 КК України. Далі він запитав у поліцейських, чи вимкнені у них відеокамери після його пропозиції їм в десять тисяч, отримавши на це відповідь від поліцейських, що відеокамери не вимикались та продовжують працювати, йому стало дивно, що поліцейські не вимкнули відеокамери, бо мабуть, дуже справедливі поліцейські. Останні викликали слідчо-оперативну групу з метою розслідування обставин пропозиції хабара патрульним поліцейським. Невдовзі прибула на місце слідчо-оперативна група в складі трьох поліцейських, які запитали у нього чи мала місце з його боку пропозиція хабара патрульним поліцейським, на що він відповів, що такої пропозиції не було. В цей час патрульні поліцейські поїхали, а дівчина-поліцейський зі складу слідчо-оперативної групи розпочала складати на нього протокол по ст. 369 КК України, якого він не підписав, як і не підписав протоколу, складеному відносно нього патрульними поліцейськими за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Свідок ОСОБА_8 суду показав, що 04.06.2025 року після 24 год. 00 хв., він, будучи патрульним поліцейським батальйону №2 ППП в м. Біла Церква та Білоцерківському районі УПП у Київській області ДПП, разом із своїм напарником патрульним поліцейським ОСОБА_10 їхали патрульним автомобілем в село Розкішна Білоцерківського району Київської області, і в полі біля дороги побачили якийсь легковий автомобіль. Здійснивши маневр розвороту, вони з`їхали на поле і по польовій дорозі стали їхати за вказаним автомобілем, оскільки була комендантська година. Вони зупинили зазначений автомобіль. Як виявилось, це був автомобіль марки «Мерседес ML-320» іноземної реєстрації, а саме мав литовський державний реєстраційний номер. За кермом автомобіля марки «Мерседес ML-320» перебував обвинувачений і більше в салоні нікого не було. Вони повідомили обвинуваченого про відеофіксацію їх розмови. В ході спілкування з обвинуваченим виявилось, що він перебував в стані алкогольного сп`яніння. Вони запропонували обвинуваченому пройти перевірку на стан сп`яніння на місці зупинки за допомогою приладу «Драгер», на що водій погодився. За результатами огляду було встановлено алкогольне сп`яніння, а саме – 1,46 % алкоголю. Їхати в медичний заклад обвинувачений не захотів. Вони склали відносно нього матеріали за ст. 130 ч. 1 КУпАП. Обвинувачений просився додому, потім він запропонував їм в усній формі неправомірну вигоду, а саме 10 000 гривень, за те, щоб вони не складали відносно нього матеріали за ст. 130 ч. 1 КУпАП. Проте, самих грошей обвинувачений їм реально не показував. У відповідь на це, він чотири рази поспіль повідомив обвинуваченого про кримінальну відповідальність за пропозицію неправомірної вигоди поліцейським. Обвинувачений пообіцяв віддати гроші на другий же день. Гроші обвинувачений пропонував їм саме в розмірі 10 000 гривень. Відеофіксація їх розмови з обвинуваченим тривала без перерви, аж до кінця оформлення відносно обвинуваченого документів за ст. 130 ч. 1 КУпАП. Його напарник ОСОБА_11 був поряд з ним.
Свідок ОСОБА_9 суду показав, що 04.06.2025 року він, працюючи патрульним поліцейським батальйону №2 ППП в м. Біла Церква та Білоцерківському районі УПП у Київській області ДПП, перебував на патрулюванні разом із своїм напарником патрульним поліцейським ОСОБА_8 .. Рухались вони патрульним поліцейським автомобілем в село Розкішна Білоцерківського району Київської області, був період комендантської години, близько 01 години ночі. Він сидів на пасажирському сидінні та в дзеркало заднього виду автомобіля помітили фари автомобіля, який рухався за ними в попутному напрямку. Оскільки вказаний автомобіль рухався в комендантську годину, то вони вирішили його зупинити і перевірити особу водія. Поки вони здійснювали маневр розвороту, автомобіль, що рухався за ними, з`їхав у поле з дороги і почав втікати. Увімкнувши на патрульному автомобілі проблискові маячки, вони вирушили за вказаним автомобілем, який невдовзі на полі зупинився. Це був автомобіль марки «Мерседес Бенц» на іноземній реєстрації, державного номерного знаку якого він уже не пам`ятає. Водієм виявився обвинувачений, більше в салоні автомобіля нікого не було. В ході спілкування з обвинуваченим у останнього було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, відтак вони запропонували йому пройти перевірку на місці на стан сп`яніння за допомогою приладу «Драгер», у відповідь на їх пропозицію обвинувачений запропонував розібратися та вирішити питання на місці, щоб не складали відносно нього протокол про адміністративне правопорушення за ст. 130 ч. 1 КУпАП. В цей час на їх виклик прибув другий екіпаж патрульної поліції та привіз їм прилад «Драгер». В решті решт обвинувачений погодився пройти перевірку на стан сп`яніння на місці зупинки за допомогою приладу «Драгер», за результатами якого стан алкогольного сп`яніння обвинуваченого склав більше одного проміле, чи обвинувачений ОСОБА_5 погодився з таким результатом, він уже не пам`ятає. Обвинувачений вів себе зухвало, нахабно, погрожував їм. Він пішов в патрульний автомобіль і став складати відносно ОСОБА_5 протокол про адміністративне правопорушення за ст. 130 ч. 1 КУпАП. Їхати в медичний заклад для проходження перевірки на стан сп`яніння, вони обвинуваченому не пропонували, що в послідуючому стало підставою для закриття справи за ст. 130 ч. 1 КУпАП відносно ОСОБА_5 , в зв`язку із відсутністю складу даного адміністративного правопорушення. Далі його напарник – поліцейський ОСОБА_8 , який в цей час був на дворі та розмовляв із обвинуваченим, повернувся до патрульного автомобіля і повідомив йому, що викликає слідчо-оперативну групу, бо ОСОБА_5 пропонував йому неправомірну вигоду, але напарник не сказав, яку саме. Через тридцять – сорок хвилин після виклику прибула на місце слідчо-оперативна група для розслідування обставин пропозиції ОСОБА_5 неправомірної вигоди.
Винність обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України, підтверджується також іншими зібраними під час досудового розслідування та дослідженими в судовому засіданні доказами, а саме:
- копією витягу з ЄРДР №12025111290000250 від 04.06.2025 р. (а. с. 56);
- рапортом помічника чергового СРПП сектору поліцейської діяльності №1 (смт Ставище) відділення поліції №2 Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області від 04.06.2025р. (а. с. 61);
- протоколом огляду місця події від 04.06.2025р. та ілюстрованою таблицею до нього (а. с. 62-68);
- копією наказу № 867 о/с від 23.05.2025р. про призначення ОСОБА_8 та ОСОБА_9 поліцейськими взводу № 1 роти № 2 батальйону № 2 ППП в м. Біла Церква та Білоцерківському районі УПП в Київській області (а.с. 71, 72);
- копією протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №350676 (а. с. 75-76);
- графіком чергування працівників взводу № 1 роти № 2 батальйону № 2 ППП в м. Біла Церква та Білоцерківському районі УПП в Київській області з 19:00 год. 03.06.2025р. по 07:00 год. 04.06.2025 року (а. с. 79); 
- постановою про залучення до матеріалів кримінального провадження матеріальних об`єктів та визнання їх документами (а.с. 115-116);
- протоколом огляду предмета від 01.09.2025р. (а.с. 117-125);
- переглянутими в судовому засіданні відеозаписами з нагрудних бодікамер зафіксованих на компакт-диску (а. с. 126);
- копією постанови судді Ставищенського районного суду від 01.07.2025р. по справі ЄУН 378/746/25 (а.с. 147-148).
Вказані вище показання свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9 і інші досліджені судом докази суд вважає правдивими і достовірними, вони не суперечать один одному, підтверджують та доповнюють один одного і вцілому відповідають встановленим фактичним обставинам кримінального провадження. Із урахуванням цього, а також беручи до уваги, що усі зазначені докази зібрані із дотриманням вимог КПК України, суд приймає дані докази. 
Таким чином, аналізуючи та оцінюючи в сукупності встановлені і досліджені в судовому засіданні докази, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_5 знайшла своє підтвердження в суді і його дії кваліфікує за ч. 1 ст. 369 КК України, як пропозиція службовій особі надати їй неправомірну вигоду, за невчинення службовою особою в інтересах того, хто пропонує чи надає таку вигоду будь-якої дії з використанням її службового становища.
Юридична відповідальність особи має індивідуальний характер (ч. 2 ст. 61 Конституції України). Системний аналіз та юридичний зміст положень ч. 2 ст. 61 Конституції України свідчить про те, що в основу притягнення до юридичної відповідальності має бути покладений конкретний склад правопорушення, яке скоїла особа. Відмінність у складі правопорушення (як в цілому, так і в конкретних його елементах) дає підстави для притягнення особи до різних видів юридичної відповідальності. Також, юридична відповідальність встановлюється за скоєння конкретного правопорушення конкретною особою, тобто вона має індивідуальний характер і характеризується, наприклад, наявністю системи покарань та стягнень, можливістю призначення більш м`якого покарання, умовного засудження, відстрочки виконання вироку, давністю притягнення до кримінальної відповідальності та звільнення від неї тощо. Цей принцип забезпечується можливістю застосування виду юридичної відповідальності в залежності від ступеня суспільної небезпечності скоєного правопорушення. При цьому, принцип індивідуалізації відповідальності знаходить також свій вираз в тому, що при призначенні покарання мають враховуватися всі особливості та обставини справи, характер правопорушення, ступінь здійснення винною особою протиправного наміру, ступінь вини, властиві їй індивідуальні риси, спосіб життя, мотиви скоєння правопорушення і інше. 
У пункті 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» (із змінами) звернуто увагу судів на те, що вони при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного обвинуваченого, який визнається винним у вчиненні кримінального правопорушення, мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. При цьому, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових кримінальних правопорушень.
Відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.
За ст. 65 КК України суд призначає покарання у межах, установлених в санкції статті Основної частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.
Системний аналіз та юридичний зміст положень ст. 65 КК України вказує на те, що загальні засади призначення покарання (ст. 65 КК України) наділяють суд правом вибору однієї з форм реалізації кримінальної відповідальності призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. При цьому, ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи винного, обставин, що впливають на покарання.
Відповідно до змісту ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», при розгляді справ українські суди повинні застосовувати Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Рішення Європейського суду є офіційною формою роз`яснення основних (невідчужуваних) прав кожної людини, закріплених і гарантованих Конвенцією, яка є частиною національного законодавства, та у зв`язку з цим джерелом законодавчого правового регулювання і правозастосування в Україні.
У справі «Бакланов проти росії» (рішення від 09 червня 2005 року), «Фрізен проти росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значним, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти росії» (п. 38 Рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський суд з прав людини вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд керується вимогами статей 65 - 67 КК України, роз`ясненнями, викладеними у п. 1, 2, 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання" (із змінами та доповненнями), а також виходить з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
Вирішуючи питання про міру покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, дані, які характеризують його особу, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують йому покарання. 
Судом враховується те, що обвинувачений ОСОБА_5 вчинив злочин, передбачений ч. 1 ст. 369 КК України, свою вину у його вчиненні не визнав.
Аналіз даних про особу обвинуваченого ОСОБА_5 вказує на те, що він по місцю проживання характеризується задовільно, раніше не судимий, тимчасово не працює, має на утриманні синів ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . 
Обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , судом не встановлено.
Із урахуванням обставин вчинення кримінального правопорушення, даних про особу обвинуваченого ОСОБА_5 , відсутності обставин, що пом`якшують та обтяжують його покарання, беручи до уваги, що обвинувачений вчинив нетяжкий злочин, враховуючи думку прокурора, суд вважає, що покарання слід обрати в межах санкції частини статті, за якою його визнано винним, а саме у виді позбавлення волі із застосуванням умов ст. 75 КК України, звільнивши його від відбування призначеного судом покарання з випробуванням, і призначенням іспитового строку із зобов`язанням відповідно до п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти вказаний орган про зміну місця проживання, роботи, не виїжджати за межі України без погодження з вказаним органом, бо саме така міра покарання є необхідною й достатньою для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.
Суд обговорив можливість застосування до обвинуваченого ст. 69 КК України, проте, підстав для її застосування не знаходить.
Керуючись ст. ст. 368, 369, 370, 372, 374, 376 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 визнати винним в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України, і призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.
Застосувати до ОСОБА_5 умови ст. 75 КК України, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням, призначивши йому іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік.
Відповідно до п. п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_5 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Ставищенський районний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1