16.02.26 363/282/26

РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
16 лютого 2026 року Вишгородський районний суд Київської області в складі головуючого судді Чіркова Г.Є., розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, 
встановив:
ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на те, що 02 січня 2026 року постановою поліцейського 1 взводу 6 роти 3 батальйону УПП в Харківській області ДПП НПУ молодшого лейтенанта поліції Коваленка О.В. серії ЕНА №6451180 його без законних підстав притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП із накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 20 400 грн., а тому порушив питання про скасування даної постанови та закриття провадження у справі.
Свої вимоги обґрунтовує тим, що подія адміністративного правопорушення, яка є обов`язковою умовою притягнення особи до відповідальності, відсутня. Розгляд справи проведено формально та з порушенням вимог щодо повного й об`єктивного з`ясування обставин, оскільки докази його вини не досліджувалися і фактично відсутні, в зв`язку з чим оскаржувана постанова винесена без належної правової підстави, є необґрунтованою та підлягає скасуванню.
Представник відповідача подав до суду відзив, в якому просив в задоволенні позову відмовити. Зазначив, що при винесенні оскаржуваної постанови співробітником поліції встановлено, що позивач згідно постанови Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 22 квітня 2024 року, яка набрала законної сили (справа № 227/940/24) позбавлений права керування транспортними засобами на 3 роки, а станом на 02 січня 2026 року вказане судове рішення внесено до інформаційної системи «Інформаційний портал Національної поліції України».
При цьому, позивачу в повному обсязі роз`ясненні його права, передбачені ст.ст. 10, 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП. Посилання позивача на порушення ст. 252 КУпАП є необґрунтованими, оскільки відповідно до вимог вказаної статті, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. Наведені позивачем доводи мають виключно суб`єктивний характер, не підтверджені жодним документальним доказом та спрямовані на викривлення дійсних обставин справи з метою уникнення відповідальності за правопорушення п. 2.1 а ПДР України. 
В цьому випадку, оскаржувана постанова винесена відповідно до КУпАП, а розгляд справи відбувся з дотриманням процедури визначеної цим же кодексом. Під час розгляду справи інспектор з`ясував, що позивач вчинив адміністративне правопорушення, дослідив матеріали, які підтверджують винність останнього у вчиненні правопорушенні, а також з`ясував всі обставини, що мали значення для правильного вирішення справи. В постанові чітко описане правопорушення, яке вчинено позивачем, а тому співробітник поліції діяв в межах своїх повноважень і норм матеріального та процесуального права не порушував, а відтак оскаржувана постанова винесена згідно норм чинного законодавства, а позов необґрунтованим в задоволенні якого слід відмовити.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного. 
Як убачається з матеріалів справи, 02 січня 2026 року поліцейським 1 взводу 6 роти 3 батальйону УПП в Харківській області ДПП НПУ молодшого лейтенанта поліції Коваленком О.В. згідно ст.ст. 33 і 284 КУпАП винесено постанову серії ЕНА №6451180 про те, що того ж дня о 20 год. 26 хв. по трасі МО3 430 км в м. Валки, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ 2108 д.н.з. НОМЕР_1 , будучи позбавленим права керування, чим порушив п. 2.1.а ПДР України, за що передбачена відповідальність ч. 4 ст. 126 КУпАП. 
22 квітня 2024 року постановою Добропільського міськрайонного суду Донецької області, яка набрала законної сили 03 травня 2024 року (справа №227/940/24), ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі двох тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34 000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки, без оплатної конфіскації транспортного засобу
Відповідно до п. 2.1.а ПДР України, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.
Згідно ч. 4 ст. 126 КУпАП, керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами, тягне за собою накладення штрафу в розмірі однієї тисячі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Згідно ст. 248 КУпАП, розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється на засадах рівності перед законом і органом (посадовою особою), який розглядає справу, всіх громадян.
Відповідно положень ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Відповідно до ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно ч. 1, п. 4 ч. 2. ч. 3 ст. 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.
Постанова повинна містити опис обставин, установлених під час розгляду справи.
Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався); розмір штрафу та порядок його сплати.
Відповідно до ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно ч.ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
У постанові Другого апеляційного адміністративного суду від 19 червня 2024 року у справі №536/164/24 зазначено, що право органів Національної поліції перевіряти наявність зазначених у п. 2.1 ПДР України документів кореспондується із обов?язком водія мати при собі та на вимогу працівника поліції пред?явити такі документи. На вимогу поліцейського, зокрема на місці здійснення спеціального поліцейського контролю, водій транспортного засобу зобов?язаний пред?являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб та чинний страховий поліс, оскільки жодною нормою законодавства не надано право водію відмовитися від виконання згаданих обов?язків, в тому числі з підстав безпідставної зупинки його транспортного засобу. За загальним правилом водій має спочатку виконати відповідні вимоги, а потім не позбавлений права оскаржити дії працівника поліції.
Аналогічний висновок зазначено Верховним Судом у постанові від 10 вересня 2019 року у справі №537/2324/17, відповідно до якого право органів Національної поліції перевіряти наявність посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб кореспондується із обов?язком водія мати при собі та на вимогу працівника поліції пред?явити такі документи.
Суд, оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, доходить висновку про те, що постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності є законною та обґрунтованою.
Так, матеріалами справи встановлено, що на момент керування транспортним засобом 02 січня 2026 року позивач був позбавлений права керування транспортними засобами на підставі судового рішення, яке набрало законної сили та діяло на час вчинення правопорушення. Факт керування транспортним засобом особою, позбавленою такого права, утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП.
Доводи позивача про відсутність події правопорушення та недослідження доказів є безпідставними і повністю спростовуються матеріалами справи. 
В свою чергу, позивачем не надано належних, достатніх та допустимих доказів, які б свідчили про протиправність дій співробітника поліції або незаконність оскаржуваної постанови.
З огляду на викладене, суд вважає, що при винесенні постанови уповноважена посадова особа діяла в межах наданих повноважень, з дотриманням вимог матеріального та процесуального права, а підстав для її скасування та закриття провадження у справі не встановлено.
За таких обставин, суд вважає, що співробітник поліції правомірно притягнув позивача до адміністративної відповідальності за недотримання вимог п. 2.1.а ПДР України, а тому підстав для скасування оскаржуваної постанови не вбачається.
Відтак, порушених прав позивача, які б підлягали захисту в цій справі, судом не виявлено, а тому в задоволенні позову слід відмовити за необґрунтованістю.
На підставі викладеного та керуючись статтями 243, 246, 250, 286 КАС України,
вирішив:
в задоволенні адміністративного позову відмовити. 
Рішення може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів з дня його підписання, шляхом подання апеляційної скарги через Вишгородський районний суд Київської області.
Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП – НОМЕР_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідачі: Департамент патрульної поліції, знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Ф. Ернста, 3, ЄДРПОУ – 40108646.

Суддя