Справа № 143/1064/25
Провадження № 22-ц/801/682/2026
Категорія: 41
Головуючий у суді 1-ї інстанції Сич С. М.
Доповідач:Міхасішин І. В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2026 року	Справа № 143/1064/25	м. Вінниця	

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів:
головуючого Міхасішина І.В.
суддів : Войтка Ю.Б., Матківської М.В.
розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу №143/1064/25 за позовом Акціонерного товариства «УНІВЕРСАЛ БАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, 
за апеляційною скаргою  представника позивача Акціонерного товариства «УНІВЕРСАЛ БАНК» на рішення Погребищенського районного суду Вінницької області від 29 грудня 2025 року, 
встановив:

У листопаді 2025 року АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» звернулося в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Позов мотивовано тим, що 20.07.2021 року ОСОБА_1 звернувся до банку шляхом встановлення мобільного додатку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Анкету - заяву до Договору про надання банківських послуг «Monobank» у спосіб застосування цифрового власноручного підпису.
Положеннями Анкети-заяви визначено, що вона разом з Умовами і правилами обслуговування фізичних осіб в АТ «Універсал Банк» у разі надання банківських послуг щодо продуктів, Таблицею обчислення вартості кредиту і Паспортом споживчого кредиту, що розміщенні www.monobank.ua/terms та тарифами, що розміщенні за посиланням www.monobank.ua/rates, складають договір про надання банківських послуг. 
На підставі укладеного договору відповідачу надано кредит на платіжну картку № НОМЕР_1 в розмірі 20000 грн. 00 коп. 
АТ «Універсал Банк» свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених Договором в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідач не надав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими втратами відповідно до умов договору (не сплатив щомісячні мінімальні платежі), що має відображення у розрахунку заборгованості за договором. 
Заборгованість за договором становить 22228 грн. 64 коп.
Посилаючись на наведені обставини та положення ст.ст.509, 525, 526, 527, 530, ч.1 ст. 598, ст. ст. 599, 610, ч.2 ст. 615, ст. ст. 629, 1050, 1054 ЦК України, позивач просить стягнути на свою користь із відповідача вказану суму заборгованості та 3028 грн. 00 коп. сплаченого судового збору (а.с.1-4). .
Рішенням Погребищенського районного суду Вінницької області від 29 грудня 2025 року позовні вимоги Акціонерного товариства «УНІВЕРСАЛ БАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено частково.
Стягнуто із ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «УНІВЕРСАЛ БАНК» заборгованість за Договором надання банківських послуг «Monobank» від 20.07.2021 року у розмірі 10000 (десять тисяч) грн. 00 коп.
У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Стягнуто із ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «УНІВЕРСАЛ БАНК» судовий збір в розмірі 1361 (одна тисяча триста шістдесят одна) грн. 99 коп.
Не погодившись із вказаним рішенням представник позивача АТ «Універсал банк» подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати, в частині відмови у задоволенні вимог та ухвалити нове, яким позовні вимоги АТ «Універсал банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про надання банківських послуг - задовольнити. 
Доводи апеляційної скарги полягають у тому, що судом першої інстанції на неповно з`ясовані обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права. Ухвалюючи оскаржуване рішення , судом першої інстанції не було досліджено механізму отримання банківських послуг проекту «Monobank»,а також процедуру ознайомлення споживача з умовами , правилами обслуговування, тарифами, таблицею розрахунку вартості кредиту, паспортом споживчого кредиту. Тим самим, суд першої інстанції дійшов передчасних висновків відносно того, що клієнт не був ознайомлений із вищезазначеними умовами, правилами обслуговування, тарифами, таблицею розрахунку вартості кредиту, паспортом споживчого кредиту. 
Відзив на апеляційну скаргу від учасників справи не надходив.
Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Згідно положень ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Враховуючи вищенаведені норми, дана справа розглядається судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи.
Апеляційний суд, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги дійшов до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що 20.07.2021 року ОСОБА_1 шляхом застосування цифрового власноручного підпису подав позивачеві Анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг, за змістом якої він просить відкрити поточний рахунок в АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» у гривні на його ім`я НОМЕР_2 та встановити йому кредитний ліміт на суму, зазначену у мобільному додатку. Ця Анкета - заява разом із Умовами і правилами обслуговування в АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК», Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та паспортом споживчого кредиту складають Договір про надання банківських послуг. Також у ній обумовлено, що у разі виходу з пільгового періоду, що складає до 62 календарних днів на кредит буде нараховуватися процентна ставка 3,1 % на місяць з першого дня користування кредитом (а.с.16).
Згідно із розрахунком заборгованості станом на 08.09.2025 року загальний залишок простроченої заборгованості за тілом кредиту становить 22228 грн. 64 коп. (а.с.6 – 9 зворот).
Згідно із поясненнями до виписки про рух коштів на рахунку кредитний ліміт боржника становить 20000 грн. 00 коп. Відповідно до п.3 Анкети – заяви підписанням договору боржник беззастережно погодився із тим, що банк має право на свій розсуд в односторонньому порядку збільшувати/зменшувати розмір дозволеного кредитного ліміту. Відповідно до виписки про рух коштів на рахунку баланс складає (мінус) - 2228 грн. 64 коп., тобто заборгованість складає 22228 грн. 64 коп. Ця заборгованість складається з повністю використаного боржником кредитного ліміту у сумі 20000 грн. 00 коп. та суми овердрафту (мінусу по картці), яка становить 2228 грн. 64 коп. Овердрафт (мінус) в сумі 2228 грн. 64 коп. виник наступним чином. Якщо на рахунку клієнта не вистачає власних коштів для оплати заборгованості, то заборгованість збільшується на суму заборгованості за договором по відсоткам до погашення, по неустойці. При цьому банк надає кредит згідно з договором в розмірі зазначеної заборгованості та направляє кредитні кошти на погашення вказаної заборгованості, а саме: відсотків за користування кредитним лімітом, неустойки за прострочені платежі. У зв`язку із тим, що відповідач лише частково здійснював операції з поповнення своєї банківської карти, розмір яких був значно менший за поточні витрати по картковому рахунку на власний розсуд, виникла заборгованість (а.с.10). 
Згідно із рухом коштів по картці № НОМЕР_1 від 08.09.2025 року вбачається здійснення операцій по вказаній картці в період з 20.07.2021 року по 02.05.2025 року (а.с.11-13).
Згідно із довідкою від 08.09.2025 року на ім`я ОСОБА_1 емітовано картку № НОМЕР_1 (а.с.14).
Згідно із довідкою від 08.09.2025 року через мобільний застосунок на картку № НОМЕР_1 встановлено кредитний ліміт: 20.07.2021 року – 10000 грн. 00 коп., 22.11.2023 року - 20000 грн. 00 коп. (а.с.15).
Також на підтвердження позовних вимог АТ «Універсал Банк» надано суду:
-Умови і правила обслуговування в АТ «Універсал Банк» при наданні послуг щодо продуктів monobank / Universal Bank (а. с.17 - 23) ;
-Паспорт споживчого кредиту чорної картки monobank (а.с.26 - 28);
-чорну картку monobank (а.с.24, 25). 
Згідно з частиною 1 статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України).
Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору (частина перша статті 634 ЦК України).
Згідно із пунктом 1-1 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» договір про споживчий кредит - це вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором.
Відповідно до статті 9 Закону України «Про споживче кредитування» кредитодавець розміщує на своєму офіційному веб-сайті інформацію, необхідну для отримання споживчого кредиту споживачем. Цією ж правовою нормою визначено зміст вказаної інформації (умови кредиту: тип кредиту, сума кредиту, строк кредитування, мета та спосіб отримання, тип процентної ставки (фіксована, змінювана), порядок її обчислення, у тому числі порядок її зміни, види забезпечення за кредитом, орієнтовна реальна річна процентна ставка, орієнтовна загальна вартість кредиту тощо), порядок ознайомлення з нею споживача, форму надання такої інформації (паспорт споживчого кредиту) та термін її актуальності.
До укладення договору про споживчий кредит кредитодавець надає споживачу інформацію, необхідну для порівняння різних пропозицій кредитодавця, з метою прийняття ним обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, в тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту.
Тобто, інформація, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит (паспорт споживчого кредиту) є пропозицією до укладення кредитного договору (офертою).
Перелік умов договору про споживчий кредит закріплений в частинах першій та другій статті 12 Закону України «Про споживче кредитування»
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).
У постанові Верховного Суду від 23 грудня 2019 року у справі № 572/1169/17 (провадження № 61-684св18) вказано, що у переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розробляє підприємець (в даному випадку АТ «Універсал Банк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави, стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави, стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).
Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.
Закон України «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.
У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до частини третьої статті 11 цього Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частина четверта статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (частина п`ята статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Згідно із частиною шостою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
За правилами частини восьмої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Відповідно до частини першої статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронну комерцію», за умови використання коштів електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
З матеріалів справи вбачається, що відповідач ОСОБА_1 з метою отримання банківських послуг на офіційному веб-сайті АТ «Універсал Банк» заповнив і підписав Анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг. Підпис анкети-заяви здійснений відповідачем за допомогою аналогу власноручного підпису, тобто відтворення власного підпису за допомогою засобів електронного копіювання. Вказана Анкета-заява в такому ж порядку підписана представником банку ОСОБА_2 , який здійснив ідентифікацію та верифікацію клієнта (а.с.16).
З урахуванням викладеного суд висновує, що між сторонами було укладено письмовий кредитний договір.
Пред`являючи вимоги про стягнення заборгованості, банк просив стягнути залишок заборгованості за наданим кредитом, тобто тіло кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), обґрунтовуючи право вимоги, серед іншого, посиланням на п.5.22 Умов і правил обслуговування в АТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо продуктів monobank/Universal Bank, розміщених на сайті: https://www.monobank.ua/terms, за змістом якого кредит збільшується на суму заборгованості за договором по відсоткам до погашення, по неустойці, якщо на рахунку клієнта не вистачає власних коштів для оплати заборгованості. При цьому банк надає кредит згідно з договором в розмірі зазначеної заборгованості та направляє кредитні кошти на погашення вказаної заборгованості, а саме: відсотків за користування кредитним лімітом, неустойки за прострочені платежі згідно із Тарифами, якщо інше не передбачено умовами цього Договору (а.с.23).
При цьому матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Умови і правила обслуговування при наданні банківських послуг, Тарифи, Таблиця обчислення вартості кредиту та Паспорт споживчого кредиту розумів відповідач, ознайомився і погодився з ними, підписуючи Анкету-заяву, а також те, що Умови і правила обслуговування при наданні банківських послуг станом на 20.07.2021 року взагалі містили окреслені вище положення щодо права банку на збільшення кредитного ліміту на суму заборгованості за договором по відсоткам до погашення та по неустойці, зважаючи на те, що додані до позовної заяви Умови і правила обслуговування при наданні банківських послуг набули чинності 27.11.2021 року, тобто після підписання відповідачем Анкети – заяви (а. с. 16, 17).
Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» (До прикладу, постанови Верховного Суду від 16 вересня 2020 року у справі № 200/5647/18, від 31 травня 2022 року № 194/329/15-ц, від 25 жовтня 2022 року у справі № 333/5483/20, від 15 січня 2025 року у справі № 753/16762/15-ц).
Відповідно до п. 5.6 Положення про організацію оперативної діяльності в банках України, затвердженого Поставою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року № 254, виписка з особового рахунку клієнта є первинним документом та підтвердженням виконаних за день операцій.
Аналогічна за змістом норма закріплена у п. 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75.
Суд звертає увагу на те, що згідно із рухом коштів по картці № НОМЕР_1 від 08.09.2025 року вбачається, що 20.07.2021 року кредитний ліміт по картці становив 10000 грн. 00 коп., а з 22.11.2023 року збільшився до 20000 грн. 00 коп. При цьому банк здійснював списання процентів за користування кредитом, а 02.05.2025 року було списано штраф/пеню в розмірі 22 грн. 65 коп. Також прослідковується списання коштів із картки на придбання відповідачем продуктів, послуг, поповнення картки тощо (а.с.11 - 13).
Із сукупного аналізу відомостей, що містяться у розрахунку заборгованості (а.с.6 – 9 зворот), довідці про розмір встановленого ліміту (а. с. 15) та руху коштів по картці (а.с.11 - 13) слідує, що ОСОБА_1 на підставі підписаної ним Анкети - заяви банком було емітовано картку № НОМЕР_1 , на яку 20.07.2021 року було встановлено кредитний ліміт в сумі 10000 грн. 00 коп., та по якій прослідковуються фінансові операції по придбанню відповідачем продуктів, послуг, поповнення картки, списання банком процентів та пені.
В той же час, позивачем не доведено наявність у нього права на збільшення кредитного ліміту на суму заборгованості за договором по відсоткам до погашення та по неустойці, а тому суд вважає неспроможними його доводи про відповідність умовам кредитного договору факту збільшення кредитного ліміту з 22.11.2023 року до 20000 грн. 00 коп.
Зважаючи на те, що відповідачем не надано будь – яких доказів погашення заборгованості перед банком в сумі наданого йому 20.07.2021 року кредитного ліміту в розмірі 10000 грн. 00 коп., то суд дійшов правильного висновку, що в цій частині позов підлягає задоволенню. Водночас, у задоволенні іншої частини позовних вимог слід відмовити. 
Доводи апеляційної скарги спростовуються встановленими судом фактичними обставинами справи та наведеними нормами матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи в оскаржуваній частині судового рішення.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін, оскільки воно ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. 367, 374, 375, 381, 382, 384, 389 ЦПК України,

постановив:

Апеляційну скаргу представника позивача Акціонерного товариства «УНІВЕРСАЛ БАНК» залишити без задоволення.
Рішення Погребищенського районного суду Вінницької області від 29 грудня 2025 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий І.В. Міхасішин

Судді Ю.Б. Войтко

М.В. Матківська