Справа № 420/35258/25 
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 березня 2026 року м. Одеса
Одеський окружний адміністративний суд в особі:
Головуючої судді - Бойко О.Я.,
розглянувши у письмовому провадженні за правилами окремого позовного провадження з урахуванням особливостей встановлених ст.ст. 268-272, 287 КАС України справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Парфьонова Георгія Володимировича, третя особа, про визнання протиправною та скасування постанови, вирішив адміністративний позов задовольнити.

І. Суть спору:

В провадженні Одеського окружного адміністративного суду знаходиться справа за адміністративним позовом позивачки, ОСОБА_1 , до відповідача, Приватного виконавця виконавчого округу Одеської області у Парфьонова Георгія Володимировича , у якій позивачка просить суд:

- визнати протиправною та скасувати постанову у ВП №78950043 від 29.09.2025 про накладення штрафу за повторне невиконання рішення суду, боржником у якому є ОСОБА_1 .

ІІ. Аргументи сторін
(а) Позиція позивачки

Позивачка вважає рішення про накладення штрафу за невиконання рішення суду протиправним. 

На думку позивачки, відповідач не мав права виносити постанову про невиконання рішення суду після відкриття касаційного провадження та зупинення його виконання, оскільки на цей час діяльність виконавця за законом зупиняється.

Вона стверджує, що з незалежних від неї причин, у неї відсутня можливість виконати рішення суду. Зокрема, на території Одеської області, Білгород-Дністровського району, Шабівської сільської ради, Будацької коси діє заборона про вчинення дій - перебування громадян в цій зоні, пересування та в`їзд на територію пляжів та прибережної захисної смуги, відкриття пляжного сезону, проведення на проведення масштабних будівельних робіт, встановлення особливого режиму в`їзду і виїзду, встановлення режиму тиші, тобто це є обставинами, які не залежать від волі боржника, адже на території усієї країни діє військовий стан та громадяни зобов`язані дотримуватися правил, які встановленні для забезпечення порядку та безпеки. 

Так, запровадження воєнного стану державою є обставиною, що не залежить від волі окремої особи, оскільки це рішення приймається виключно державними органами влади для забезпечення національної безпеки та відсічі збройної агресії. Воєнний стан надає державі, військовому командуванню та військовим адміністраціям надзвичайні повноваження, які не можуть бути контрольовані чи ініційовані громадянами. Під час воєнного стану державні органи встановлюють особливі правила для забезпечення безпеки, які можуть включати обмеження певних прав громадян, запровадження особливого режиму пересування, перевірку документів, а також заборону на проведення масових заходів. Ці заходи є необхідними для захисту суверенітету, територіальної цілісності та громадського порядку в умовах збройної агресії або її загрози та не залежать від волі громадян

Позивачка звертає увагу суду, що територія Одеської області, Білгород-Дністровського району, Шабівської сільської ради, Будацька коса є територіями на яких заборонене вільне перебування громадян, іноземців та осіб без громадянства, що унеможливлює виконання рішення належним чином, більш того, виникнення даних обставин не залежало від волі боржника та вплинути на них вона не може.

(б) Позиція відповідача

Відповідач не погоджується із доводами, викладеними у позовній заяві, вважає їх безпідставними, необґрунтованими та такими, що не належать до задоволення. 

Впродовж проведення виконавчих дій приватний виконавець встановив, що вимоги виконавчого документа боржник не виконав без поважних причин. Відповідач вважає, що не заслуговують на увагу доводи позивачки, що невиконання рішення суду обумовлене тим, що на території Одеської області, Білгород-Дністровського району, Шабівської сільської ради, Будацької коси діє заборона про вчинення дій, в т.ч. перебування громадян в цій зоні та проведення масштабних будівельних робіт, адже на території усієї країни діє військовий стан та громадяни зобов`язані дотримуватися правил, які встановленні для забезпечення порядку та безпеки.

(в) Позиція третьої особи

Третя особа не скористалася своїм правом на надання письмових пояснень до позову. 

ІІІ. Процесуальні дії у справі

20.10.2025 суд відкрив провадження у справі з урахуванням особливостей встановлених ст.ст. 268-273, 287 КАС України, зупинив провадження у справі до отримання витребуваних судом матеріалів виконавчого провадження. 

25.11.2025 суд ухвалив задовольнити клопотання представника позива, залучив третю особу, ПП “Тур-Ель” у справу.

11.12.2025 на призначене судове засідання сторони не з`явилися, суд ухвалив поновити провадження у справі на підставі ч.9 ст.205, ч.3 ст.268 КАС України ухвалив продовжити розгляд справи в письмовому провадженні. 

IV. Обставини, встановлені судом
В провадженні Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області на розгляді перебувала цивільна справа № 495/4395/19 за позовом Приватного підприємства «Тур-Ель» до Приватного підприємства «Перлина», ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , комунального підприємства «Білгород-Дністровське БТІ», третя особа на стороні позивача: Білгород-Дністровська районна державна адміністрація про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки шляхом знесення частини об`єкту будівництва та скасування рішення про державну реєстрацію.
19.05.2023 рішенням Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у справі № 495/4395/19 задовольнив позовні вимоги в повному обсязі. Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням позивачка оскаржила судове рішення в апеляційному порядку. 
05.06.2025 постановою Одеський апеляційний суд у справі № 495/4395/19 апеляційну скаргу позивачки залишив без задоволення, рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області - без змін. 
20.08.2025 Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області видав виконавчий лист № 495/4395/19. 
Відповідно до цього виконавчого листа зобов`язано Приватне підприємство «Перлина», ОСОБА_2 та ОСОБА_1 звільнити самовільно зайняту земельну ділянку площею 0,0058 га, за адресою: Одеська область, Білгород-Дністровський район, Шабівська сільська рада, Будацька коса (кадастровий номер 5120887700:05:002:0015), яка знаходиться у користуванні ПП «Тур-Ель» - шляхом знесення частини нерухомого майна (готельного комплексу, реєстраційний номер об`єкт нерухомого майна №1584886651208; загальною площею 310,7 кв.м. за про: адресою: АДРЕСА_1 ; земельна ділянка місця розташування: кадастровий номер 5120887700:05:002:0023, реєстраційний номер 1262537151208) згідно ДБН 360-92 «Містобудування, планування і забудова міських та сільських поселень», 1 метр від глухої стіни та 2 метри від стіни з вікнами для виходу на балкон, а саме: - частина будівлі готельного комплексу площею 0,0010 га з розмірами по периметру від т.1 до т.2 20,08 м, від т.2 до т.З 0,40 м, від т.З до т.4 20,08 м, від т.4 - до т.1 0,55 м, що графічно відображено на план-схемі в Додатку 7 до висновку експертного дослідження №040/17 від 28.11.2017 року, як Ділянка №1; балкони будівлі готельного комплексу площею 0,0017 га з розмірами по периметру від т.1 до т. 2 - 0,80 м, від т.2 до т.З - 20,08 м, від т.З до т.4 - 0,90 м, від т.4 до т.1 - 20,08 м, що графічно відображено на план-схемі в Додатку 7 до висновку експертного дослідження №040/17 від 28.11.2017 року, як Ділянка №2. 
26.08.2025 відповідач відкрив виконавче провадження № 78950303, боржником у якому є позивачка. 
Позивачка зверталася з поясненнями на акт про невиконання рішення суду, в якому були зазначені обставини, які не залежать від волі боржника та перешкоджають виконанню рішення належним чином. Зокрема, посилалася на наказ Одеської обласної військової адміністрації спільно з Оперативнотактичним угрупованням «Одеса» № 21/8 від 27 травня 2025 року, яким встановлений особливий в`їзд та перебування на територіях, в т.ч. території, де знаходиться частина нерухомого майна, що за рішенням суду належить до знесення.
Так відповідно до наказу Одеської обласної військової адміністрації спільно з Оперативнотактичним угрупованням «Одеса» № 21/8 від 27 травня 2025 року «Про встановлення особливого режиму в`їзду і виїзду, обмеження свободи пересування громадян, іноземців та осіб без громадянства, а також руху транспортних засобів на окремих територіях Одеської області в умовах правового режиму воєнного стану» (далі - Наказ) встановлено особливий режим в`їзду/виїзду, обмеження свободи пересування громадян, іноземців та осіб без громадянства, а також руху транспортних засобів на узбережжі Чорного моря, затоках, у внутрішніх морських водах у межах пляжних зон та на територіях пляжних зон, розташованих у межах прибережної захисної смуги Чорного моря на території Одеської області (далі – пляжні зони). 
Пунктом 3 Наказу з метою оздоровлення громадян, дозволено перебування громадян, іноземців та осіб без громадянства в межах та на територіях пляжних зон згідно з додатком до цього наказу, за умови відповідності пляжних зон вимогам, визначеним розпорядженням виконуючого обов`язки голови (начальника) Одеської обласної державної (військової) адміністрації від 14 березня 2025 року № 230/А-2025 «Про деякі заходи з підготовки до часткового доступу на ділянки узбережжя Чорного моря, в умовах правового режиму воєнного стану». 
Відповідно до додатку до цього Наказу до переліку територій пляжних зон, на яких дозволено перебування громадян, іноземців та осіб без громадянства відносяться: 
1. Місто Одеса, територія пляжної зони пляжу «Дельфін», між траверсами № 12-а та № 13 першої черги ПЗС (2678,03 м.кв.) 
2. Місто Одеса, територія пляжної зони пляжу «Дельфін», між траверсами № 12 та № 12-а першої черги ПЗС (3775,82 м.кв.) 
3. Одеська область, Ізмаїльський район рекреаційна зона с. Приморське Вилківської міської ради Ізмаїльського району Одеської області, пляжна зона протяжністю 600 метрів (300 метрів вліво та вправо від центральної алеї).
4. Місто Одеса, територія пляжної зони «Буфет на Малому Фонтані», пляж між «Аркадією» та «Дельфіном», між траверсами №15 та №16 першої черги ПЗС.
Водночас позивачка звернулася до Касаційного цивільного суду з касаційною скаргою на рішення Білгород - Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 19.05.2023 року та постанову Одеського апеляційного суду від 05.06.2025.
25.09.2025 ухвалою Верховний Суд відкрив касаційне провадження у цій справі та зупинив виконання рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 19 травня 2023 року до закінчення касаційного перегляду справи. 
30.09.2025 представниця позивача направила приватному виконавцю виконавчого округу Одеської області Парфьонову Георгію Володимировичу заяву про зупинення виконавчих дій у виконавчому провадженні № 78950043 з зазначенням ухвали про зупинення виконання рішення.
15.09.2025 відповідач за невиконання судового рішення виніс постанову про накладення штрафу у розмірі 1700 грн.
Позивачка оскаржила постанову про застосування штрафних санкцій до Одеського окружного адміністративного суду.
31.10.2025 Одеський окружний адміністративний суд ухвалив рішення у справі №420/33349/25, яким скасував постанову відповідача про застосування штрафу за невиконання рішення суду . 
17.02.2026 П`ятий апеляційний адміністративний суд постановою залишив рішення першої інстанції без змін. В мотивувальній частині рішення зазначив: “ [...] за наслідками офіційного з`ясування фактичних обставин справи судом апеляційної інстанції підтверджено, що приймаючи акт індивідуальної дії - постанову про накладення штрафу від 15.09.2025 у виконавчому провадженні № 78950043, приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Парфьонов Георгій Володимирович не надав оцінку доводам позивача про неможливість виконання рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 19 травня 2023 року по справі №495/4395/19, зазначеним у поясненнях від 15.09.2025 [...] суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що приватний виконавець достеменно не пересвідчився у наявності/відсутності поважних причин, які перешкоджали державному органу виконати рішення суду, та, як наслідок, передчасно прийняв спірну постанову про накладення штрафу, у зв`язку з чим така постанова є протиправною”.
29.09.2025 приватний виконавець постановив за повторне невиконання рішення суду застосувати до позивачки штраф у розмірі – 3 400, 00 грн.
11.02.2026 Верховний Суд постановою у справі №495/4395/19 залишив рішення Білгород - Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 19.05.2023 та постанову Одеського апеляційного суду від 05.06.2025 без змін та поновив його виконання. 

V. Джерела права та висновки суду.

Дослідивши надані письмові докази, перевіривши матеріали справи, а також проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що адміністративний позов належить до задоволення. 

Свій висновок суд вмотивовує наступним чином.

Зміст даних спірних правовідносин полягає у вирішенні питання щодо існування законних підстав у відповідача для застосування штрафних санкцій до позивача за невиконання рішення суду без поважних причин. Для цього суду необхідно встановити, чи були у позивача поважні причини для невиконання рішення суду.

Згідно з ч.1 ст. 370 КАС України визначено, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Спеціальним законом, що визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, є Закон України від 02.06.2016 року № 1404-VIII Про виконавче провадження (далі - Закон № 1404).

Відповідно до статті 1 Закону № 1404 виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Закон органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. 

Згідно з п. 1, 16 частини третьої статті 18 Закону № 1404 виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом. 

Статтею 26 Закону № 1404 визначено, що виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей (частина п`ята), за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною) (частина шоста). 

Порядок виконання рішень суду, за якими боржник повинен вчинити певні дії, встановлений ст.63 Закон №1404. Зокрема частини 2 і 3 ст.63 Закону №1404 - VIII визначають : 

“ [...] У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

3. Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.
У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом.
У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження”.

Пунктом 2 частини 1 статті 34 ЗУ "Про виконавче провадження" передбачено, що виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі зупинення судом стягнення на підставі виконавчого документа.

Звертаючись до обставин цієї справи, суд встановив, що на дату застосування відповідачем штрафних санкцій (29.09.2025) була чинною ухвала Верховного Суду від 25.09.2025 про зупинення виконання рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 19 травня 2023 року до закінчення касаційного перегляду справи (постанова за результатами розгляду справи в касації від 11.02.2026). Позивач повідомляв відповідача про зупинення виконання рішення суду. Проте відповідач проігнорував вказану обставину при прийнятті спірного рішення. 

Відповідальність за невиконання рішення суду, зокрема умови, підстави та розмір застосування штрафних санкцій встановлені в ст. 75 Закону №1404 - VIII:
“1. У разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.
2. У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення”.
Аналізуючи вищенаведені положення законодавства в контексті цієї справи, необхідно зауважити, що накладення штрафу за невиконання рішення, що зобов`язує боржника до вчинення певних дій, є видом юридичної відповідальності боржника за невиконання покладеного на нього зобов`язання (виконати судове рішення).
Така відповідальність настає за умови, якщо судове рішення не виконано з поважних причин і в строк, встановлений державним виконавцем. Тобто, даючи оцінку тому чи правомірно на боржника наклали штраф за невиконання/повторне невиконання судового рішення, потрібно з`ясувати часові рамки, в межах яких боржник мав вчинити певні дії (за виконавчим листом) і в чому причина невиконання судового рішення у відведений йому строк, тобто на час прийняття державним виконавцем рішення про накладення штрафу має бути встановленим факт невиконання боржником судового рішення без поважних причин. У цьому зв`язку варто зауважити, що сам факт невиконання судового рішення у визначений строк без з`ясування і оцінки причин цього невиконання не може вважатися підставою для відповідальності боржника відповідно до статті 75 Закону № 1404-VIII.

Поважними, в розумінні наведених норм Закону № 1404-VIII, можуть вважатися об`єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення боржником та які не залежали від його власного волевиявлення.

Суд встановив, що наказом Одеської обласної військової адміністрації спільно з Оперативно - тактичним угрупованням «Одеса» № 21/8 від 27 травня 2025 року «Про встановлення особливого режиму в`їзду і виїзду, обмеження свободи пересування громадян, іноземців та осіб без громадянства, а також руху транспортних засобів на окремих територіях Одеської області в умовах правового режиму воєнного стану» (далі - Наказ) встановлено особливий режим в`їзду/виїзду, обмеження свободи пересування громадян, іноземців та осіб без громадянства, а також руху транспортних засобів на узбережжі Чорного моря, затоках, у внутрішніх морських водах у межах пляжних зон та на територіях пляжних зон, розташованих у межах прибережної захисної смуги Чорного моря на території Одеської області (далі – пляжні зони). 

Пунктом 3 Наказу з метою оздоровлення громадян, дозволено перебування громадян, іноземців та осіб без громадянства в межах та на територіях пляжних зон згідно з додатком до цього наказу, за умови відповідності пляжних зон вимогам, визначеним розпорядженням виконуючого обов`язки голови (начальника) Одеської обласної державної (військової) адміністрації від 14 березня 2025 року № 230/А-2025 «Про деякі заходи з підготовки до часткового доступу на ділянки узбережжя Чорного моря, в умовах правового режиму воєнного стану». 

Відповідно до додатку до цього Наказу до переліку територій пляжних зон, на яких дозволено перебування громадян, іноземців та осіб без громадянства відносяться: 

1. Місто Одеса, територія пляжної зони пляжу «Дельфін», між траверсами № 12-а та № 13 першої черги ПЗС (2678,03 м.кв.) 

2. Місто Одеса, територія пляжної зони пляжу «Дельфін», між траверсами № 12 та № 12-а першої черги ПЗС (3775,82 м.кв.) 

3. Одеська область, Ізмаїльський район рекреаційна зона с. Приморське Вилківської міської ради Ізмаїльського району Одеської області, пляжна зона протяжністю 600 метрів (300 метрів вліво та вправо від центральної алеї). 

4. Місто Одеса, територія пляжної зони «Буфет на Малому Фонтані», пляж між «Аркадією» та «Дельфіном», між траверсами №15 та №16 першої черги ПЗС. Звертаю увагу суду, що територія Одеської області, Білгород-Дністровського району, Шабівської сільської ради, Будацька коса не відноситься до територій на яких дозволено вільне перебування громадян, іноземців та осіб без громадянства, що унеможливлює виконання рішення належним чином, більш того, виникнення даних обставин не залежало від волі боржника та вплинути на них ОСОБА_2 не може. 

Пунктом 6 наказу встановлено, що власникам та користувачам приміщень, земельних ділянок, розташованих у межах територій, визначених пунктами 1 та 3 цього наказу, забезпечити: дотримання заборон, визначених пунктами 2 та 4 цього наказу відповідно; організацію господарської діяльності, з урахування вимог цього наказу; негайне повідомлення органів ДСНС України та/або Національної поліції у разі виявлення підозрілих предметів (мін, снарядів, інших засобів вогневого ураження). 

Суд вважає логічними аргументи позивачки, що задля виконання рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області по справі № 495/4395/19 від 19.05.2023 на територію Будацької коси необхідно завезти важку багатогабаритну техніку та значну кількість робочих, крім того, такі роботи супроводжуються значним рівнем гучності, що є недопустимим у даний час. 

Станом на день подачі позовної заяви, в`їзд на територію Будацької коси здійснюється за перепустками або за довідкою про реєстрацією місця проживання громадян, саме на території Будацької коси. 

Враховуючи зазначене, суд робить висновок, що склалися обставини, за яких позивачка не може вплинути на встановлені державними органами заборони, а відтак, ці обставини не залежать від її волі. 

Суд бере до уваги доводи позивачки, що виконання судового рішення в повному обсязі, можливо лише за відсутності заборон перебування та вчинення будівельних робіт на території, де знаходиться нерухоме майно стосовно якого необхідно вчинити знесення за рішенням суду.
Суд враховує, що існує усталена практика Верховного Суду з вирішення подібних судових спорів.
Так, в постанові від 31.03.2021 у справі №360/3573/20 Верховний Суд пояснив, що поважними, в розумінні норм Закону №1404 VIII, можуть вважатися об`єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення боржником та які не залежали від його власного волевиявлення.
Крім того, суд звертає увагу на те, що рішенням Одеського окружного адміністративного суду у справі №420/33349/25 скасована постанова відповідача у цьому ж виконавчому провадженні про первісне застосування штрафних санкцій за невиконання рішення суду у розмірі 1700 грн. Рішення набрало законної сили 17.02.2026. Суд у цій справі встановив, що відповідач достеменно не пересвідчився у наявності/відсутності поважних причин, які перешкоджали державному органу виконати рішення суду, та, як наслідок, передчасно прийняв спірну постанову про накладення штрафу, у зв`язку з чим така постанова є протиправною.
Отже на підставі викладеного, з урахуванням встановлених обставин у справі та вимог чинного законодавства суд робить висновок про протиправність постанови про накладення штрафу та відповідно вважає її такою, що належить до скасування. 
VI. Судові витрати
При поданні позовної заяви до суду позивач сплатив судовий збір у розмірі 1211,20 (одна двісті одинадцять), 00 грн. 
З урахуванням ч.1 ст.139 КАС України, суд здійснює розподіл судових витрат на користь позивача.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст 2, 139, 268-273, 287 КАС України, суд –
ВИРІШИВ:

1.Адміністративний позов задовольнити.

2.Визнати протиправною та скасувати постанову у ВП №78950303 від 15.09.2025, винесену приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Парфьоновим Георгієм Володимировичем про накладення штрафу.

3.Стягнути з Приватного виконавця Одеського виконавчого округу Парфьонова Георгія Володимировича (РНКОПП НОМЕР_1 : адреса: 65082, м.Одеса, вул. Гоголя,19), на користь ОСОБА_2 ( РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 ) судовий збір у сумі 1211,20 (одна двісті одинадцять), 00 грн.

Апеляційні скарги на судові рішення у справах, визначених статтею 287 КАС України, можуть бути подані протягом десяти днів з дня їх проголошення.

Відповідно до ст.272 КАС України судове рішення набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі їх апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.
Апеляційна скарга подається учасниками справи до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Оксана БОЙКО