Справа №601/3851/25 
Провадження № 2/601/249/2026 
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 квітня 2026 року Кременецький районний суд Тернопільської області у складі: головуючого судді Коротича І.А.,
за участю секретаря судового засідання Бончик А.П.,
представника позивача адвоката Сідорова В.М.,
представника відповідача адвоката Костової Н.З. 
розглянувши в режимі відеоконференції, у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кременці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , який представляє інтереси ОСОБА_2 до ОСОБА_3 та Тернопільського відділу державної виконавчої служби Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про стягнення неустойки (пені) за несвоєчасну сплату аліментів на утримання дитини,-

встановив:
Позивач ОСОБА_2 , інтереси якої представляє адвокат Сідоров В.М., звернувся в суд із позовом до ОСОБА_3 та Тернопільського відділу державної виконавчої служби Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про стягнення неустойки (пені) за несвоєчасну сплату аліментів на утримання неповнолітніх дітей: сина – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та дочки - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 215 343.29 гривень по виконавчому провадженню № 51129034.
В обґрунтування позову посилається на те, що 16 червня 2011 року   ОСОБА_2 зареєструвала шлюб з ОСОБА_3 . Під час перебування в шлюбі народилося двоє дітей: син - ОСОБА_5 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , та дочка - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Рішенням Кременецького районного суду Тернопільської області у справі № 601/728/17 від 23 серпня 2017 року між позивачем та відповідачем – розірвано.Оскільки після розірвання шлюбу відповідач добровільно не сплачував аліменти на утримання спільних неповнолітніх дітей, позивач звернулася до Кременецького районного суду Тернопільської області із позовом про стягнення аліментів, за результатами розгляду якого суд ухвалив: стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 аліменти на утримання дітей: сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 частини зі всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 10 травня 2017 року та до досягнення дітьми повноліття.
Однак, відповідач вчасно не сплачував аліменти, у зв`язку з чим у нього виникла заборгованість. З розрахунку заборгованості вбачається, що за виконавчим провадженням № 55129034, відкритим на підставі судового рішення Кременецького районного суду Тернопільської області у справі № 601/729/17 від 13.10.2017, у ОСОБА_3 наявна заборгованість по сплаті аліментів станом на 01.12.2025 у розмірі 215 343,29 грн. Після проведеного розрахунку пені за прострочення сплати аліментів станом на 01.12.2025 загальний розмір пені за прострочення сплати аліментів становить – 3 578 637,71 грн. У зв`язку з вищевикладеним, позивач звертається до суду з метою стягнення пені з відповідача за несвоєчасну сплату аліментів на утримання двох спільних неповнолітніх дітей.
Ухвалою судді від 22 грудня 2025 року, відкрито провадження по даній цивільній справі в порядку загального позовного провадження.
18.02.2026 через систему «Електронний суд» представник відповідача адвокат Костова Н.З. подала відзив, згідно якого позовні вимоги визнає частково в розмірі 50 000 грн., посилаючись на наступне.  Позивачем при визначенні розміру неустойки (пені) за невчасну сплату аліментів на підставі ст. 196 Сімейного кодексу України, не враховано застосування до відповідача заходів примусового виконання, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України "Про виконавче провадження". Так, постановою старшого державного виконавця Тернопільського районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції Тернопільської області від 30.10.2018 у виконавчому провадженні №55129034 з примусового виконання рішення суду про стягнення аліментів, на відповідача накладено штраф, визначений частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України "Про виконавче провадження" в розмірі 50% від суми заборгованості зі сплати аліментів, що становило 13610,66 грн. За таких обставин, враховуючи положення абз. 2 ч. 1 ст. 196 Сімейного кодексу України, максимальний розмір пені повинен дорівнювати різниці між сумою заборгованості по аліментах - 215343,29 грн. та розміром застосованих заходів примусового виконання, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України "Про виконавче провадження" - 13610,33 грн. Тобто, максимальний розмір пені мав би становити 201 732,96 грн. ОСОБА_3 визнає, що допустив виникнення заборгованості зі сплати аліментів, разом з тим просить суд врахувати, що ІНФОРМАЦІЯ_3 у нього народився син ОСОБА_7 . Дитина народилась з важкою патологією сечової системи, яка потребувала оперативного втручання, тривалого лікування та реабілітації, особливого догляду. Дані обставини значно вплинули на фінансовий стан відповідача, у зв`язку із чим він не міг належним чином сплачувати аліменти в користь позивачки на утримання двох своїх старших дітей. Разом з тим, відповідач поступово виплачує заборгованість, що підтверджується наданим позивачкою розрахунком. Враховуючи наведені обставини, а також беручи до уваги, що законодавцем встановлено право суду визначення розміру пені за прострочення сплати аліментів у меншому розмірі ніж 100% заборгованості по аліментам, відповідач просить суд зменшити розмір пені до 50000,00 грн. Такий розмір буде нести компенсаційний характер для позивачки, як одержувача аліментів, та виховний характер для відповідача, як платника аліментів.
Ухвалою суду від 23 лютого 2026 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.
Представник позивачки адвокат Сідоров В.М. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, однак погодився, що розмір пені слід зменшити на суму накладеного на відповідача штрафу. Просить також стягнути витрати на правничу допомогу в розмірі 10 000 грн.
Представник відповідача адвокат Костова Н.З. в судовому засіданні визнала розмір заборгованості по аліментах в сумі 215343,29 грн. та просила зменшити розмір пені за несвоєчасну сплату аліментів до 50 000,00 грн., посилаючись на підстави викладені у відзиві. Також зазначила, що відповідач проживає у Польщі, чим займається їй не відомо. ОСОБА_8 частково погашав заборгованість по аліментах. 
Представник Тернопільського відділу державної виконавчої служби Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції в судове засідання не з`явився, надіславши на адресу суду заяву про слухання справи у відсутності їх представника.
Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.
Рішенням Кременецького районного суду Тернопільської області від 23 серпня 2017 року у справі № 601/728/17,  розірвано шлюб, зареєстрований 16 червня 2011 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції (актовий запис № 739) між ОСОБА_9 та ОСОБА_3 . 
Під час перебування у шлюбі в ОСОБА_9 та ОСОБА_3 народилося двоє дітей: ОСОБА_5 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 виданий відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тернопільського міського управління юстиції від 16 серпня 2013 року (актовий запис № 1847); та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 виданий Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кременецького районного управління юстиції у Тернопільській області від 14 травня 2015 року (актовий запис № 100).
Відповідно до рішення Кременецького районного суду Тернопільської області від 23 серпня 2017 року у справі № 601/729/17, суд ухвалив стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 аліменти на утримання дітей: сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 частини зі всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 10 травня 2017 року та до досягнення дітьми повноліття.

Згідно з постановою про відкриття провадження від 13.11.2017, старшим державним виконавцем Тернопільського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області Корнатою Р.О. було відкрито виконавче провадження відносно ОСОБА_3 № 55129034, на підставі рішення Кременецького районного суду Тернопільської області від 23 серпня 2017 року у справі № 601/729/17, про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей.
Відповідно до розрахунку заборгованості Тернопільського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області по сплаті аліментів, заборгованість ОСОБА_3 за період з березня 2019 станом на 03.12.2025 становить 215 343.29 грн. Відповідач частково почав погашати заборгованість з травня 2021 року.
Постановою державного виконавця Тернопільського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області Корнатою Р.О. 30.10.2018 було накладено штраф на ОСОБА_3 по виконавчому провадженні № 55129034, за несплату аліментів у розмірі 50% від суми 27 221.32 грн., що становить 13 610.66 грн.
ОСОБА_3 проживає в Республіці Польща та працює там по карті роботи НОМЕР_3 , про що свідчить його закордонний паспорт. 
В Республіці Польща у відповідача народився син ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з важкою патологією сечової системи, яка потребувала оперативного втручання, тривалого лікування та реабілітації, особливого догляду. 
Відповідно до ч. 1 ст. З Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-ХІІ і набула чинності для України 27 вересня 1991 року), "В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини".
Частиною 7 ст. 7 СК України, передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст.179 СК України, аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини, той з батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджаються аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини.
Цей припис підтверджує факт підвищеного захисту прав дітей. При розгляді справи суди повинні враховувати інтереси дитини, права якої, за будь-яких обставин, мають бути захищені.
Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Також в нормах ст. 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

У будь-якому випадку, чи то у разі стягнення аліментів у частці від доходу, чи у твердій грошовій, цей платіж є періодичним і повинен сплачуватися платником аліментів кожного місяця. Тобто, у разі несплати аліментів у поточному місяці, з 01 числа наступного місяця виникає заборгованість, яка тягне відповідальність у вигляді неустойки.
Згідно з ч.1 ст. 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.
У разі застосування до особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, заходів, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України "Про виконавче провадження", максимальний розмір пені повинен дорівнювати різниці між сумою заборгованості та розміром застосованих заходів примусового виконання, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України "Про виконавче провадження".
Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується розмір несплачених аліментів за кожен місяць та кількість днів прострочення за кожним платежем окремо.
Аліменти нараховуються щомісячно, тому строк виконання цього обов`язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною.
Законодавством встановлено розмір пені у розмірі 1 % за кожен день прострочення та період, за який нараховується пеня - за кожен день, починаючи з наступного, у який мала бути здійснена сплата аліментів за відповідний місяць, але таке зобов`язання не було виконане, і до дня, у який проведена сплата заборгованості чи до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені.
Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток. Тобто, заборгованість за місяць помножити на кількість днів заборгованості та помножити на 1 %.
За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем.
Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем.
У разі виплати аліментів частинами, необхідно зазначити, що якщо такі часткові платежі вчинені протягом місяця, у якому повинні сплачуватися аліменти, і їх загальна сума становить місячний платіж, визначений у рішенні суду про стягнення аліментів, вважається, що той з батьків, який повинен сплачувати аліменти, виконав ці зобов`язання.
У разі, якщо місячний платіж сплачено не у повному розмірі, то пеня буде нараховуватися з першого дня місяця, наступного за місяцем сплати чергового платежу, на різницю між розміром, який мав бути сплачений на утримання дитини, та розміром фактично сплачених аліментів з урахуванням строку прострочення та ставки пені -1 %.
Строк прострочення вираховується з урахуванням раніше зазначеного правила і починає перебіг з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості.
У разі, якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1 %.
Вказаний висновок, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 квітня 2019 року по справі № 333/6020/16.
Відповідно до наданого розрахунку за період з 01.03.2019 по 01.11.2025 розмір пені складає 215 343.29 грн. З даним розрахунком погоджується сторона відповідача.
З огляду на викладене, з відповідача на користь позивача підлягало б стягненню неустойка (пеня) за заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 201732,63 грн (із розрахунку 215343,29 грн – 13610,66 грн).
В свою чергу, Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу, що право на зменшення неустойки є проявом принципу пропорційності у цивільному праві (постанова у справі №902/417/18, у справі №761/9584/15-ц).
Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів, відповідно до положень ч. 2 ст. 196 СК України, при цьому, розмір пені не повинен перевищувати розмір заборгованості, на яку вона нараховується.
Відповідно до висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 18.04.20255 року у справі №932/541/23, суд при вирішенні питання про зменшення розміру неустойки враховує матеріальний та/або сімейний стан платника аліментів.
В судовому засіданні встановлено, що на утриманні ОСОБА_3 перебуває син ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з важкою патологією сечової системи, яка потребувала оперативного втручання, тривалого лікування та реабілітації, особливого догляду. Дані обставини значно вплинули на фінансовий стан відповідача, у зв`язку із чим він не міг належним чином сплачувати аліменти в користь позивачки на утримання двох своїх старших дітей, а тому стягнення пені в зазначеному позивачем розмірі (215 343.29 грн.) поставить його в скрутне матеріальне становище. Також враховується судом та обставини, що відповідач проживає закордоном та має можливість утримувати дітей та свою сім`ю. Разом з тим, відповідач поступово виплачує заборгованість, що підтверджується наданим позивачкою розрахунком.
Визначення справедливого та розумного розміру пені при застосуванні конструкції зменшення розміру пені належить до суддівського розсуду. Суд має забезпечити, щоб зменшення пені не порушувало права одержувача аліментів, але водночас не створювало надмірного фінансового навантаження для платника аліментів. Пеня має бути співрозмірною з правопорушенням (зокрема, прострочення, невиконанням зобов`язань, наявність/відсутність часткової оплати). Розмір пені має залишатися співрозмірним із розміром основного зобов`язання, тому суд не може зменшувати пеню до такої міри, що виключала б її роль як стимулу для своєчасного виконання аліментних зобов`язань.
Відтак, суд приходить до висновку про необхідність зменшення розміру пені до 80 000 грн., при цьому враховується і майновий і сімейний стан платника аліментів. В решті слід відмовити.
Щодо вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача 10 000 грн. витрат на правничу допомогу, суд зазначає наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України,  судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу.
Згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
У відповідності до частин першої - шостої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Зі змісту наданих доказів вбачається, що представнику позивача адвокату Сідорову В.М. було сплачено за послуги правничої допомоги, пов`язані з провадженням справи у суді першої інстанції 10 000,00 грн.
Згідно ч. 1 та п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України,  судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Разом з тим, за змістом ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Так, в позовній заяві ОСОБА_2 просила стягнути з відповідача 215 343.29 грн. пені, вказана сума складала ціну позову.
Однак, суд прийшов до висновку про часткове задоволення позову на суму 80 000 грн. пені, в решті відмовив.
Відтак, розмір витрат на правову допомогу, понесених позивачем в цій справі пропорційно до розміру задоволених позовних вимог складає 4000.00 грн., які підлягають стягненню на користь позивача
На підставі викладеного, керуючись ст. 4, 7, 12, 13, 81, 141, 247, 259, 263-265, 268, 280-282, 352,354,355ЦПК України, суд, -

ухвалив:
Позов задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП – НОМЕР_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП – НОМЕР_5 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , пеню за прострочення сплати аліментів на утримання спільних неповнолітніх дітей: сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та дочки – ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 80 000 (вісімдесят тисяч) гривень по виконавчому провадженню № 51129034 та витрати на правову допомогу в розмірі 4000 (чотири тисячі) гривень.
В решті позовних вимог відмовити.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Учасники справи:
Позивачка: ОСОБА_2 , РНОКПП – НОМЕР_5 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 .
Відповідач: ОСОБА_3 , РНОКПП – НОМЕР_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .
Відповідач: Тернопільський відділ державної виконавчої служби Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, місцезнаходження: м. Тернопіль, вул. Острозького Василя Костянтина, буд. 14, код ЄДРПОУ 45000236.

Головуючий: