П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 120/11325/25 
Головуючий суддя 1-ої інстанції - Сало Павло Ігорович 
Суддя-доповідач - Мацький Є.М. 
23 березня 2026 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Мацького Є.М. 
суддів: Залімського І. Г. , Сушка О.О. , 

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 10 лютого 2026 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :
І. ІСТОРІЯ СПРАВИ

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ

1. ОСОБА_1 звернувся до Вінницького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії.

2. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що на виконання постанови Кабінету Міністрів України від 03.01.2025 №1 "Про визначення порядку виплати пенсій деяким категоріям осіб у 2025 році у період воєнного стану" відповідач провів з 01.01.2025 перерахунок його пенсії і здійснив її виплату у неналежному розмірі. На переконання позивача, відповідач протиправно обмежив розмір його пенсії.  

КОРОТКИЙ ЗМІСТ РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

3. Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 10 лютого 2026 року адміністративний позов задоволено частково.

3.1. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області щодо застосування при нарахуванні та виплаті пенсії ОСОБА_1 за період з 01.03.2025 по 30.04.2025 коефіцієнтів зменшення пенсії, встановлених постановою Кабінету Міністрів України № 1 від 03.01.2025 "Про визначення порядку виплати пенсій деяким категоріям осіб у 2025 році у період воєнного стану".

3.2. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області виплачувати ОСОБА_1 з 01.03.2025 по 30.04.2025 пенсію без застосування коефіцієнтів зменшення пенсії, встановлених постановою Кабінету Міністрів України № 1 від 03.01.2025 "Про визначення порядку виплати пенсій деяким категоріям осіб у 2025 році у період воєнного стану" та без обмеження пенсії максимальним розміром, з урахуванням раніше проведених виплат.

3.3. В решті позовних вимог відмовлено. 

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ДОВОДІВ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

4. Апелянт ОСОБА_1 , не погодившись з рішенням суду першої інстанції, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просив його скасувати та прийняти нове, яким задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі.

ІІ. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДОМ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

5. Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Вінницькій області та отримує пенсію по інвалідності внаслідок захворювання, що пов`язане з виконанням обов`язків по ліквідації аварії на ЧАЕС відповідно до статті 54 Закону № 796-XII (в розмірі відшкодування фактичних збитків).

6. Згідно з наявними у справі розрахунками пенсії позивача станом на 01.03.2025, починаючи з 01.03.2025 відповідач здійснив перерахунок пенсії позивача із застосуванням коефіцієнтів зменшення пенсії, встановлених постановою Кабінету Міністрів України № 1 від 03.01.2025 "Про визначення порядку виплати пенсій деяким категоріям осіб у 2025 році у період воєнного стану".

7. У відповідь на звернення позивача, листом від 22.05.2025 Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області повідомило, що з 01.03.2025 виплату позивачу пенсії забезпечено з урахуванням ст. 46 Закону України "Про Державний бюджет України на 2025 рік" та вимог Постанови № 1 від 03.01.2025. 

ІІІ. ДЖЕРЕЛА ПРАВА ТА АКТИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ ТА ОЦІНКА АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

8. Вирішуючи питання про обґрунтованість поданої апеляційної скарги, Апеляційний Суд виходить з наступного.

9. Як вбачається зі змісту апеляційної скарги, апелянт просив суд встановити факт недоплати пенсії у конкретно визначених сумах та стягнути їх з відповідача.

10. Разом з тим, встановлення протиправності застосування відповідачем коефіцієнтів зменшення пенсії саме по собі не свідчить про можливість визначення судом до стягнення конкретного грошового розміру недоплаченої пенсії без проведення відповідного перерахунку органом Пенсійного фонду України.

11. Апеляційний Суд зауважує, що визначення точного розміру пенсійних виплат, які підлягають нарахуванню та виплаті позивачу, належить до компетенції відповідача як суб`єкта владних повноважень, який здійснює призначення, перерахунок та виплату пенсій. Саме пенсійний орган має здійснити обчислення належних до виплати сум після усунення порушення та з урахуванням правової оцінки суду щодо неправомірності застосування коефіцієнтів зменшення.

12. Також Апеляційний Суд враховує приписи статті 5 КАС України, якою визначено способи судового захисту у публічних правовідносинах. Так, відповідно до частини першої цієї статті особа має право просити суд про захист своїх порушених прав шляхом:

1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень;

2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень;

3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій;

4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії;

5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень;

6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача – суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

13. Вказані способи відповідають повноваженням адміністративного суду за результатами вирішення справ, що визначені ч. 2 ст. 245 КАС України.

14. Натомість заявлена позивачем вимога про стягнення конкретно визначеної суми недовиплаченої пенсії фактично зводиться до визначення судом розміру пенсійних виплат за відповідні періоди та їх стягнення як заборгованості. Такий спосіб захисту, як безпосереднє стягнення сум пенсії без попереднього здійснення відповідачем відповідного перерахунку та без обґрунтування вимоги як відшкодування шкоди, нормами процесуального закону прямо не передбачений.

15. При цьому відсутні підстави вважати, що такий спосіб захисту, як зобов`язання відповідача вчинити дії на поновлення порушених прав позивача, буде неефективним та не забезпечить повне поновлення прав позивача у спірних правовідносинах.

16. Відтак позовні вимоги про визнання протиправною недовиплати у конкретно визначених сумах за березень та квітень 2025 року та про їх стягнення суд першої інстанції вірно вважав безпідставними та передчасними, оскільки остаточний розмір належних апелянту до виплати сум може бути встановлений лише після здійснення відповідачем відповідного перерахунку пенсії без застосування коефіцієнтів зменшення та без обмеження її максимальним розміром. 

ІV. ВИСНОВКИ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ.

17. Згідно зі ст.90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

18. Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

19. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

20. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

21. Зазначеним вимогам закону судове рішення відповідає.

22. Переглянувши судове рішення в межах апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, Апеляційний Суд дійшов висновку, що при ухваленні оскаржуваного судового рішення, суд першої інстанції не допустив неправильного застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, які б були б підставою для скасування судового рішення, а тому апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 10 лютого 2026 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її ухвалення та оскарженню не підлягає. 

Головуючий	 		Мацький Є.М.	
 	 	 	 	
Судді	 	  	Залімський І. Г.   Сушко О.О.