ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА 01054, м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-В, тел. (044) 334-68-95, E-mail: inbox@ki.arbitr.gov.ua	

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
м. Київ
19.03.2026	Справа № 910/15652/25	

Суддя Плотницька Н.Б., розглянувши справу 
  	Товариства з обмеженою відповідальністю "Мепал Проект" (02002, місто Київ, вулиця Микільсько-Слобідська, будинок 4В, квартира 132, ідентифікаційний код 42626802)	
до	Товариства з обмеженою відповідальністю "Армабуд Проджект" (01011, місто Київ, вулиця Рибальська, будинок 13 офіс 4, ідентифікаційні код 43000606)	
про	стягнення 339 222 грн 87 коп.	
Представники сторін: не викликались	

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
16.12.2025 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Мепал Проект" з вимогами до Товариства з обмеженою відповідальністю "Армабуд Проджект" про стягнення 339 222 грн 87 коп.
Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідач в порушення норм чинного законодавства України та укладеного сторонами договору на виконання проектних робіт від 07.05.2025 № 0705 належним чином не виконав взяті на себе зобов`язання з оплати орендних платежів, у зв`язку з чим в останнього виникла заборгованість у розмірі 330 000 грн 00 коп. Крім того, у зв`язку з неналежним виконанням зобов`язань позивачем нараховано 1 952 грн 87 коп. 3 % річних, 2 970 грн 00 коп. інфляційних втрат, 4 300 грн 00 коп. штрафу.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.12.2025 позовну заяву залишено без руху на підставі частини 1 статті 174 Господарського процесуального кодексу України.
31.12.2025 до Господарського суду міста Києва від позивача надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.01.2026 відкрито провадження у справі № 910/15652/25, розгляд справи постановлено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами.
21.01.2026 до Господарського суду міста Києва від відповідача надійшов відзив на позовну заяву.
Інших доказів на підтвердження своїх вимог та заперечень, окрім наявних в матеріалах справи, сторонами суду не надано.
Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:
07.05.2025 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Мепал Проект" (виконавець за договором, позивач у справі) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Армабуд Проджект" (замовник за договором, відповідач у справі) укладено договір на виконання проектних робіт № 0705 (далі - договір), відповідно до умов якого замовник доручає, а виконавець забезпечує відповідно до умов договору виконання роботи з розробки проектної документації по об`єкту: "Капітальний ремонт частини нежитлового приміщення комунальної власності Комунального некомерційного підприємства "Бучанський консультативно - діагностичний центр" Бучанської міської ради, за адресою вул. Польова, 21/10 м. Буча Бучанського району, Київської області", які є складовою частиною загальної вартості робіт, а замовник зобов`язується прийняти їх і сплатити виконавцю вартість виконаних робіт
Згідно пункту 3.1 договору загальна вартість робіт за цим договором складає 430 000 грн 00 коп. без ПДВ.
У відповідності до пункту 4.1 договору розрахунки за виконані роботи здійснюються шляхом перерахуванням коштів на поточний рахунок виконавця (але в сумарній вартості не більше ціни вказаної відповідно до пункту 3.1. даного договору).
Пунктом 4.2 договору сторонами погоджено, що замовник здійснює платежі:
-І етап - можливий аванс у сумі 129 000 грн 00 коп. без ПДВ, що складає 30% від ціни договору з моменту підписання договору та виставленого рахунку.
- II етап - у сумі 301 000 грн 00 коп. без ПДВ, що складає 30% від ціни договору, протягом 5-ти робочих днів після проходження експертизи, але в будь-якому разі не пізніше 30 вересня 2025 року.
Акт здачі-приймання виконаних робіт готує виконавець і передає для підписання замовнику після виконання робіт. Замовник перевіряє реальність акту і підписує його в частині фактично виконаних обсягів робіт (пункт 4.3 договору).
Згідно з пунктом 9.2 договору проектна документація попередньо передається замовнику на його електронну пошту, а після по накладній в друкованих екземплярах (але не більше 4 екземплярів) та електронному носії.
Відповідно до пункту 10.1 договору за невиконання або неналежне виконання зобов`язань за цим договором виконавець і замовник несуть відповідальність згідно з чинним законодавством України.
У разі невиконання або несвоєчасного виконання замовником своїх зобов`язань, він сплачує виконавцю штрафні санкції (неустойка, штраф, пеня) у розмірі 1% ціни договору, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України (пункт 10.4 договору).
Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.
Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Дослідивши зміст укладеного між позивачем та відповідачем договору, суд дійшов висновку, що даний правочин за своєю правовою природою договором підряду. 
Відповідно до частини 1 та 2 статті 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. 
Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.
У відповідності до частини1 статті 843 Цивільного кодексу України у договорі підряду визначається ціна роботи або способи її визначення.
На підтвердження виконання позивачем робіт з розробки проектної документації за договором на виконання проектних робіт від 07.05.2025 № 0705, між сторонами підписана накладна приймання-передачі документації від 10.07.2025.
В обґрунтування заявлених вимог, позивач посилається на неналежне виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань щодо повної та своєчасної оплати виконаних робіт, у зв`язку з чим в останнього виникла заборгованість перед позивачем у розмірі 330 000 грн 00 коп. Крім того, у зв`язку з неналежним виконанням зобов`язань позивачем, за загальний період прострочення з 01.10.2025 по 12.12.2025, нараховано 1 952 грн 87 коп. 3 % річних, 2 970 грн 00 коп. інфляційних втрат та 4 300 грн 00 коп. штрафу.
Відповідач, заперечуючи проти позову зазначає, що ним було сплачено борг відповідно до платіжної інструкції від 18.12.2025 № 154, а також просить суд зменшити розмір штрафних санкцій.
Оцінюючи подані позивачем докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. 
Відповідно до статей 525, 526 Цивільного кодексу України відповідно до яких зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Частиною 1 статті 612 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. 
Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
В свою чергу згідно матеріалів справи судом встановлено, що після звернення позивача з позовом до суду відповідачем в рахунок погашення заборгованості за надані послуги на рахунок позивача відповідно до платіжної інструкції № 154 від 18.12.2025 сплачено 330 000 грн 00 коп. 
У відповідності до статті 599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Згідно пункту 2 частини 1 статті 231 Господарського процесуального кодексу України господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.
Отже, господарський суд закриває провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, зокрема, у випадку припинення існування предмета спору (наприклад, сплата суми боргу, знищення спірного майна, скасування оспорюваного акта державного чи іншого органу тощо), якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань.
Закриття провадження у справі на підставі зазначеної вище норми Господарського процесуального кодексу України можливе в разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи. Якщо ж він був відсутній і до відкриття провадження у справі, то зазначена обставина тягне за собою відмову в позові, а не закриття провадження у справі.
При цьому суд звертає увагу, що закриття провадження у справі - це форма закінчення розгляду господарської справи без прийняття судового рішення, у зв`язку з виявленням після відкриття провадження у справі обставин, з якими закон пов`язує неможливість судового розгляду справи.
Таким чином, оскільки в процесі розгляду справи судом встановлено, що відповідачем було сплачено на рахунок позивача 330 000 грн 00 коп., отже заборгованість у вказаній сумі була погашена відповідачем шляхом перерахування позивачеві після відкриття провадження у справі, відповідно, на момент розгляду справи предмет спору в частині стягнення 330 000 грн 00 коп. основного боргу відсутній.
Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача 1 952 грн 87 коп. 3 % річних, 2 970 грн 00 коп. інфляційних втрат та 4 300 грн 00 коп. штрафу, суд зазначає наступне.
З урахуванням приписів статті 549, частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України та статті 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" правовими наслідками порушення грошового зобов`язання, тобто зобов`язання сплатити гроші, є обов`язок сплатити не лише суму основного боргу, а й неустойку (якщо її стягнення передбачене договором або актами законодавства), інфляційні нарахування, що обраховуються як різниця добутку суми основного боргу на індекс (індекси) інфляції, та проценти річних від простроченої суми основного боргу.
Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Як вбачається з аналізу статей 612, 625 Цивільного кодексу України право кредитора вимагати сплату боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних, які не є штрафними санкціями, є способом захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредитору.
Штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання (частина 1 статті 230 Господарському кодексі України).
Згідно з статтею 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
У відповідності до частини 2 статті 551 Цивільного кодексу України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі. Сторони можуть домовитися про зменшення розміру неустойки, встановленого актом цивільного законодавства, крім випадків, передбачених законом.
Дії відповідача є порушенням зобов`язання, що є підставою застосування відповідальності відповідно до умов пункту 10.4 договору та для захисту майнових прав та інтересів позивача, відповідно до норм статті 625 Цивільного кодексу України.
З огляду на вимоги статті 86 Господарського процесуального кодексу України господарський суд має з`ясовувати обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми пені та інших нарахувань у зв`язку з порушенням грошового зобов`язання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов`язання, та зазначеного позивачем максимального розміру відповідних пені та інших нарахувань.
Тобто визначаючи розмір заборгованості за договором, зокрема, в частині пені, процентів річних та інфляційних втрат суд зобов`язаний належним чином дослідити поданий стороною доказ (в даному випадку - розрахунок заборгованості), перевірити його, оцінити в сукупності та взаємозв`язку з іншими наявними у справі доказами, а у випадку незгоди з ним повністю чи частково - зазначити правові аргументи на його спростування і навести у рішенні свій розрахунок - це процесуальний обов`язок суду.
Судом перевірено розрахунки позивача, встановлено їх правильність та відповідність вимогам умов договору та чинного законодавства.
Водночас, відповідачем, відповідно до частини 3 статті 551 Цивільного кодексу України, заявлено клопотання про зменшення розміру штрафних санкцій.
Згідно з частиною 3 статті 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. При цьому відсутність чи невисокий розмір збитків може бути підставою для зменшення судом розміру неустойки, що стягується з боржника.
Таким чином, наведеними нормами статті 551 Цивільного кодексу України передбачено право суду зменшувати розмір заявлених до стягнення сум неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання.
З урахуванням викладеного та змісту клопотання відповідача суд зазначає, що відповідачем не надано суду належних, допустимих та достовірних доказів в розумінні статей 76, 77, 78, 79, 91 Господарського процесуального кодексу України на підтвердження достатньої поважності причин неналежного виконання зобов`язань за договором та причинних наслідків, винятковості даного випадку та невідповідності розміру штрафу наслідкам порушення, відтак обставини, на які посилається відповідач, не можуть бути розцінені як виняткові та такі, що є підставою для зменшення нарахованої пені.
Крім того, вирішуючи питання зменшення нарахованих позивачем сум 3 % річних та інфляційних втрат, суд притримується того, що заходи відповідальності за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання, передбачені статтею 625 Цивільного кодексу України, не є неустойкою чи штрафними санкціями, тому не можуть бути зменшені судом на підставі статті 233 Господарського кодексу України, статі 551 Цивільного кодексу України.
Аналогічний висновок викладено у постановах Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 03.04.2020 у справі № 920/653/19 та від 31.01.2022 у справі № 910/15116/18.
Також суд звертається до правових висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у постанові від 02.07.2025 у справі № 903/602/24, де Велика Палата Верховного Суду вказала, що розмір процентів річних, який становить три проценти річних (якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом), - це законодавчо встановлений та мінімальний розмір процентів річних, на які може розраховувати кредитор у разі неналежного виконання зобов`язання боржником, не підлягає зменшенню судом. Інфляційні втрати не є штрафними санкціями чи платою боржника за користування коштами кредитора, вони входять до складу грошового зобов`язання і виступають способом захисту майнового права та інтересу. Тому, на відміну від процентів річних, суд не може зменшити розмір інфляційних втрат.
З огляду на вищенаведене та доведення факту несвоєчасного виконання грошового зобов`язання за договором на виконання проектних робіт від 07.05.2025 № 0705 щодо оплати виконаних робіт, вимоги позивача про стягнення з відповідача 1 952 грн 87 коп. 3 % річних, 2 970 грн 00 коп. інфляційних втрат та 4 300 грн 00 коп. штрафу визнаються судом обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі за розрахунком позивача.
Згідно з частиною 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається: у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
У відповідності до частини 3 статті 130 Господарського процесуального кодексу України у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача. Однак якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача.
Враховуючи вищевикладене та керуючись статтею 74, статтями 76-79, статтею 86, статтею 123, статтями 129-130, статтями 231-233, статтями 237- 238, статтями 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:
1. Позов задовольнити частково.
2. Закрити провадження у справі № 910/15625/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Мепал Проект" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Армабуд Проджект" в частині стягнення 330 000 грн 00 коп. основного боргу, у зв`язку з відсутністю предмета спору. 
3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Армабуд Проджект" (01011, місто Київ, вулиця Рибальська, будинок 13 офіс 4, ідентифікаційні код 43000606) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Мепал Проект" (02002, місто Київ, вулиця Микільсько-Слобідська, будинок 4В, квартира 132, ідентифікаційний код 42626802) 1 952 (одна тисяча дев`ятсот п`ятдесят дві) грн 87 коп. 3 % річних, 2 970 (дві тисячі дев`ятсот сімдесят) грн 00 коп. інфляційних втрат, 4 300 (чотири тисячі триста) грн 00 коп. штрафу та 5 088 (п`ять тисяч вісімдесят вісім) грн 34 коп. судового збору.
4. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Відповідно до частини 1 статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, а на ухвалу суду - протягом десяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (частина 1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України).

Суддя Н.Плотницька