Справа № 125/1348/25
Провадження № 22-ц/801/526/2026
Категорія: 41
Головуючий у суді 1-ї інстанції Питель О. В.
Доповідач:Копаничук С. Г.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2026 року	Справа № 125/1348/25	м. Вінниця	

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
Головуючого: Копаничук С.Г. (суддя - доповідач),
суддів: Оніщука В.В., Рибчинського В.П.,
позивач: ТОВ «Коллект Центр» 
відповідач : ОСОБА_1 ,
розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Барського районного суду Вінницької області від 10.12.2025 року, постановлене під головуванням судді Питель О.В. у справі за позовом ТОВ «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

встановив:

ТОВ «Коллект Центр» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Зазначив, що 31.08.2021 між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 в електронній формі було укладено договір споживчого кредиту № 100201101, який підписано відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором . Згідно вказаного договору позивач надав позичальнику грошові кошти у розмірі 4000 грн, а ОСОБА_1 зобов`язався повернути вказану суму та сплатити відсотки за користування кредитним коштами у відповідності до його умов .
Товариство свої зобов`язання за договором виконало, надавши кошти, проте в порушення умов договору ОСОБА_1 свої зобов`язання не виконав, внаслідок чого у нього станом на день формування позовної заяви (21.07.2025) виникла заборгованість у розмірі 36 160 грн,з яких 4000 грн заборгованість за основним зобовязанням, 31 000 грн заборгованість за відсотками та 1160 грн заборгованість за комісіями.
30.11.2021 було укладено договір факторингу № 30-11-65 ,яким ТОВ "МІЛОАН" відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за кредитним договором № 100201101 з ОСОБА_1 . 
Посилаючись на те, що згідно договору відступлення (купівлі-продажу)  права вимоги № 10-03/2023/01 від 10.03.2023 ТОВ «Вердикт Капітал» відступило на користь позивача -ТОВ «Коллект Центр» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 100201101,просило позов задовольнити і стягнути з відповідача заборгованість .
Рішенням Барського районного суду Вінницької області від 10.12.2025 року позов ТОВ «Коллект Центр» задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Коллект Центр» заборгованість за договором про споживчий кредит № 100201101 від 31.08.2021 у розмірі 36160 грн. ,а також понесені витрати на сплату судового збору у сумі 2422,40 грн та витрати на правничу допомогу у розмірі 13000 грн.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить вищезазначене рішення скасувати ,а у справі ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити. Зазначив,що матеріали справи не містять належних доказів того, що до ТОВ «Коллект Центр» перейшло право вимоги за кредитним договором №100201101. Крім того, згідно договору споживчого кредиту ОСОБА_1 отримав кредит у сумі 4000 грн строком на 15 днів — до 15.09.2021. За умовами договору передбачено сплату комісії 1160 грн та процентів за користування кредитом. Оскільки позивач не надав доказів того, що строк повернення кредиту перевищує 15 днів, вважає,що нарахування процентів можливе лише в межах цього строку. Враховуючи,що вищезазначений договір було укладено 31.08.2021 року, а ТОВ «Коллект Центр» звернулося з позовом лише у 2025 році, вважає,що строки позовної давності пропущені ,заяву про їх поновлення позивач не подавав, у задоволенні позову необхідно відмовити .
У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ «Коллект Центр» вважає рішення суду законним і обґрунтованим,а доводи апеляційної скарги безпідставними .
Перевіривши матеріали справи, рішення суду в межах доводів і вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що остання підлягає задоволенню , а рішення скасуванню, виходячи з наступного. 
Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим; законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права; обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Задовольняючи позов, суд виходив із того, що між ОСОБА_1 і ТОВ «Мілоан» 31.08.2021 року був укладений в електронній формі договір про споживчий кредит, за яким відповідач отримав грошові кошти у сумі 4000 грн та зобов`язався повернути їх разом із відсотками і комісією у визначений договором строк. Матеріалами справи підтверджено факт отримання ОСОБА_1 кредиту, нарахування відсотків та невиконання відповідачем своїх зобов`язань щодо його повернення,внаслідок чого у останнього станом на 23.06.2025 року виникла заборгованість у розмірі 36 160 грн Також суд виходив із того, що ТОВ «Колект Центр» набуло права вимоги за цим договором до відповідача ,яке спочатку було правомірно відступлене ТОВ «Мілоан» за договором факторингу № 30-11-65 від 30.11.2021 ТОВ «Вердикт Капітал», а потім останнім за договором відступлення права вимоги № 10-03/2023/01 від 10.03.2023 було передане товариству «Коллект Центр» , у зв`язку з чим позивач набув статусу нового кредитора.
Колегія суддів, вважає ,що із вказаними висновками суду ,зокрема,про перехід до позивача права вимоги за договором споживчого кредиту до ОСОБА_1 , погодитись не можна ,так як суд невірно оцінив наявні у справі докази ,внаслідок чого неправильно встановив обставини справи ,неправильно застосував норми матеріального і процесуального права ,дійшовши необґрунтованого висновку про задоволення вимог позивача і  доводи апеляційної скарги є підставними, з огляду на наступне.
За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1054 ЦК України). Кредитний договір укладається у письмовій формі, а недодержання письмової форми має наслідком його нікчемність (стаття 1055 ЦК України).
Згідно із частинами 1, 2 статті 1056-1 ЦК України, процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини 1 статті 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.
За змістом частини 1 статті 1049 ЦК України (норми про договір позики застосовуються до кредитних правовідносин в силу частини 2 статті 1054 ЦК України) позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до статті 9 Закону України «Про споживче кредитування» кредитодавець розміщує на своєму офіційному веб-сайті інформацію, необхідну для отримання споживчого кредиту споживачем. Така інформація повинна містити наявні та можливі схеми кредитування у кредитодавця. Споживач перед укладенням договору про споживчий кредит має самостійно ознайомитися з такою інформацією для прийняття усвідомленого рішення. До укладення договору про споживчий кредит кредитодавець надає споживачу інформацію, необхідну для порівняння різних пропозицій кредитодавця з метою прийняття ним обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, у тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту. Зазначена інформація безоплатно надається кредитодавцем споживачу за спеціальною формою (паспорт споживчого кредиту), встановленою у Додатку 1 до цього Закону, у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України "Про електронні документи та електронний документообіг", а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України "Про електронну комерцію") із зазначенням дати надання такої інформації та терміну її актуальності. У такому разі кредитодавець визнається таким, що виконав вимоги щодо надання споживачу інформації до укладення договору про споживчий кредит згідно з частиною третьою цієї статті. Забороняється обмежувати споживача в часі для ознайомлення з інформацією, зазначеною у паспорті споживчого кредиту. Інформація, що надається кредитодавцем споживачу, зазначена у частині другій цієї статті, має містити відомості про: 1) найменування та місцезнаходження кредитодавця та його структурного підрозділу, через який надається споживчий кредит, реквізити ліцензії та/або свідоцтва про внесення кредитодавця до Державного реєстру банків чи Державного реєстру фінансових установ; 2) тип кредиту (кредит, кредитна лінія, кредитування рахунку тощо); 3) суму кредиту, строк кредитування, мету отримання та спосіб надання кредиту; 4) тип процентної ставки (фіксована, змінювана), порядок її обчислення, у тому числі порядок її зміни, а також індекси, що застосовуються для розрахунку змінюваної процентної ставки. Індекс, що застосовується для розрахунку змінюваної процентної ставки, повинен відповідати вимогам, встановленим Цивільним кодексом України; 5) види забезпечення за кредитом, необхідність проведення оцінки предмета забезпечення за кредитом та про те, за чий рахунок така оцінка проводиться; 6) орієнтовну реальну річну процентну ставку та орієнтовну загальну вартість кредиту для споживача на дату надання інформації виходячи з обраних споживачем умов кредитування.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512, ст. 514 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно з ч. 1 ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
За змістом п. 11 ч. 1 ст. 4 ЗУ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», факторинг є фінансовою послугою.
Згідно з ч. 1 ст. 1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Відповідно до ч. 3 ст. 1079 ЦК України, фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції.
За нормами ст. 1082 ЦК України, боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом.
Відповідно до глави 73 ЦК України правова природа факторингу полягає у наданні фактором (посередником) платної фінансової послуги клієнту. Зміст цієї послуги полягає у наданні (фінансуванні) фактором грошових коштів клієнту за плату. При цьому клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до боржника. Клієнт може зобов`язатись відступити факторові свою грошову вимогу до боржника в рахунок виконання свого зобов`язання з повернення отриманих коштів та здійснення оплати за надану фінансову послугу. Або клієнт може зобов`язатись відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання свого зобов`язання перед фактором, яке в майбутньому буде виконане клієнтом шляхом сплати факторові коштів, у тому числі за надану фінансову послугу.
Частиною 1ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Процесуальний закон містить вимоги щодо доказів, на підставі яких суд встановлює обставини справи, а саме: докази повинні бути належними (стаття 77 ЦПК), допустимими (стаття 78 ЦПК), достовірними (стаття 79 ЦПК), а у своїй сукупності - достатніми (стаття 80 ЦПК).
Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування(Ч. 2 ст. 78 ЦПК України).
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Згідно зі СТ. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.
Апеляційним судом встановлено з електронної системи «Д-3», що 31.08.2021 ОСОБА_1 в електронній формі уклав з ТОВ «Мілоан» договір про споживчий кредит № 100201101, який підписав електронним підписом одноразовим ідентифікатором і отримав кредит у сумі 4000 грн ,строком на 15 днів, тобто , до 15.09.2021. За умовами вказаного договору за користування кредитним коштами він зобов`язався сплатити комісію у розмірі 1160 гривень, що нараховується за ставкою 29 відсотків від суми кредиту одноразово, проценти за користування кредитом 1800 грн, що нараховуються за ставкою 3 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом.
За умовами договору ОСОБА_1 зобов`язався повернути кредитні кошти з урахуванням комісії та відсотків за користування кредитом у сумі 6960 гривень.
За договором факторингу № 30-11-65 від 30.11.2021 ТОВ «Мілоан» відступило за плату право грошової вимоги ТОВ «Вердикт капітал», яке зобовязується, прийняти право грошової вимоги до боржників, що належать клієнту, і стає новим кредитором за договорами про надання фінансових послуг, згідно з реєстром боржників, зокрема до ОСОБА_1 на суму 18 960 гривень.
Вказані обставини підтверджуються договором факторингу № 30-11-65 від 30.11.2021, укладеним між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Вердикт капітал», реєстром божників від 30.11.2021 (додаток № 3 до договору факторингу № 30-11-65 від 30.11.2021), витягом з додатку № 3 до договору факторингу № 30-11-65 від 30.11.2021, платіжним дорученям № 308250004 від 03.12.2021 року, за яким ТОВ «Вердикт Капітал» перерахувало на користь ТОВ «Мілоан» 2 601 567, 70 грн. за вказаним договором факторингу 
За договором відступлення (купівлі-продажу) права вимоги № 10-03/2023/01 від 10.03.2023 ТОВ «Вердикт капітал» відступило шляхом продажу за 794 503,18 грн товариству з обмеженою відповідальністю «Кредит Капітал» право вимоги до боржників ,зазначених у додатках №1 та №3 до договору,в тому числі й до ОСОБА_1 . 
Вказані обставини підтверджуються договором відступлення (купівлі-продажу) права вимоги № 10-03/2023/01 від 10.03.2023 укладеним між ТОВ «Вердикт капітал» та ТОВ «Кредит Капітал», актом зарахування зустрічних однорідних вимог від 31.03.2021 року між ТОВ «Вердикт капітал» та ТОВ «Кредит Капітал», актом прийому- передачі реєстру боржників за договором від 10.03.2023 року; реєстром боржників до договору від 10.03.2023 року, відповідно до якого ОСОБА_1 має заборгованість в розмірі 36 160 грн станом на 10.03.2023 року.
Доводи апеляційної скарги про те, що матеріали справи не містять належних доказів того, що до ТОВ «Коллект Центр» перейшло право вимоги за кредитним договором №100201101 є обгрунтованими і заслуговують на увагу , виходячи з наступного.
У справі, що розглядається, позивач вказав, що право вимоги до боржника ОСОБА_1 переходило від первісного кредитора до наступного нового кредитора ТОВ «Коллект Центр». Тому для перевірки існування у останнього права вимоги виконання боржником відповідного обов`язку, остання має надати боржнику докази переходу прав у зобов`язанні на кожному етапі.
Відповідно до положень статей 12, 81 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
У постанові від 16.03.2021 року у справі № 906/1174/18 Велика Палата Верховного Суду додатково навела ознаки договору факторингу: 1) предметом договору є надання фінансової послуги за плату; 2) зобов`язання, в якому клієнтом відступається право вимоги, може бути тільки грошовим; 3) договір факторингу має передбачати не тільки повернення фінансування фактору, а й оплату клієнтом наданої фактором фінансової послуги; 4) договір факторингу укладається тільки в письмовій формі та має містити визначені Законом про фінансові послуги умови; 5) мета договору полягає у наданні фактором та отриманні клієнтом фінансової послуги.
В постанові від 18 жовтня 2023 року у справі № 905/306/17 Верховним Судом зазначено, що для підтвердження факту відступлення права вимоги, фінансова компанія як заінтересована сторона повинна надати до суду докази переходу права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі. Належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються, за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором(постанови Верховного Суду від 29.06.2021 року у справі №753/20537/18, від 21.07.2021 року у справі №334/6972/17, від 27.09.2021 року у справі №5026/886/2012 тощо).
Як вбачається з матеріалів справи за договором факторингу № 30-11-65 від 30.11.2021 ТОВ «Мілоан» відступило за плату право грошової вимоги ТОВ «Вердикт капітал» яке стає новим кредитором за договорами про надання фінансових послуг, згідно з реєстром боржників, зокрема до ОСОБА_1 на суму 18960 гривень. Вказані обставини підтверджуються договором факторингу № 30-11-65 від 30.11.2021, укладеним між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Вердикт капітал», реєстром божників від 30.11.2021, витягом з додатку № 3 до договору факторингу № 30-11-65 від 30.11.2021, відомістю ТОВ «Мілоан» про щоденні нарахування та погашення заборгованості за рахунком ОСОБА_1 ,а також підтвердженням оплати за договором факторингу платіжним дорученям № 308250004 від 03.12.2021 року, за яким ТОВ «Вердикт Капітал» перерахувало на користь ТОВ «Мілоан» 2 601 567, 70 грн. 
Виходячи з наведеного , ТОВ «Вердикт капітал» набуло право вимоги до ОСОБА_1 ,оскільки це підтверджено належними доказами.
Разом із тим, набуття такого права вимоги  товариством «Коллект Центр» належними, достовірними доказами не підтверджується. 
Як вказував Верховний Суд належними доказами, що підтверджують факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належним чином оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються, за умови, що такий реєстр містить відомості щодо кредитного договору, який є предметом розгляду у даній справі, та зокрема, докази здійснення оплати за відповідним договором.
10.03.2023 ТОВ «Вердикт капітал» і ТОВ «Колект Центр» уклали договір відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги № 10-03/2023/01,згідно якого ТОВ «Вердикт капітал» відступає  товариству «Коллект Центр» шляхом продажу за 794 503,18 грн право вимоги до боржників ,зазначених у додатку №3 до договору, в тому числі , і до ОСОБА_1 .
Відповідно до п.5.2 вищезазначеного договору права вимоги вважаються відступленими первісним кредитором та набутими новим кредитором в день належного підписання сторонами акту приймання передачі реєстру боржників в друкованому вигляді (додаток 4).
Крім того п. 5.1.2. цього договору передбачено, що реєстр боржників в друкованому вигляді (додаток 3) передається новому кредитору за актом прийому-передачі не пізніше наступного робочого дня після підписання новим кредитором цього договору.
Проте, наданий позивачем витяг з реєстру прав вимоги від 10.03.2023 року, підписаний ТОВ «Вердикт капітал» і ТОВ «Коллект Центр», в тому числі і до Господишина , не відповідає формі реєстру ,зазначеній у Додатку №3 до договору про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги, оскільки у реєстрі відсутня графа «Одинична ціна» ,яка є у додатку і вказане значення ціни продажу права вимоги до Господишина у реєстрі відсутнє. В зв`язку з цим , саме по собі підписання 10.03.2023 сторонами акту прийому- передачі реєстру боржників за договором купівлі- продажу прав вимоги не дає підстави вважати права вимоги відступленими, оскільки форма переданих реєстрів не відповідає передбаченій договором формі додатку №3.
Також позивачем не надано і у матеріалах справи відсутні докази обов`язкової оплати товариством «Колект Центр» товариству «Вердикт Капітал» купівлі - продажу прав вимоги за вказаним договором, у зв`язку з чим відсутні правові підстави вважати права вимоги за кредитним договором № 100201101 набутими ТОВ «Коллект Центр», тобто, права вимоги переданими від ТОВ «Вердикт Капітал» до ТОВ «Колект Центр» .
Оскільки позивач ТОВ «Колект Центр» допустимими, достовірними і достатніми доказами не довело переходу до нього у передбаченому договором і законом порядку права вимоги до Господишина за договором споживчого кредиту № 100201101 від первісного кредитора , висновок суду про наявність підстав для задоволення позовних вимог є необгрунтованим.
Відтак , доводи апеляційної скарги щодо вказаного ,заслуговують на увагу. 
Відсутність доказів підтвердження переходу права вимоги до позивача є самостійною підставою для відмови йому у задоволенні позову ,в зв`язку з чим інші доводи апеляційної скарги правового значення не мають та апеляційним судом не обговорюються.
Оскільки суд на вказане уваги не звернув, невірно оцінив докази і встановив обставини справи , внаслідок чого допустив невідповідність висновків суду дійсним обставинам справи ,рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням апеляційним судом нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.
Відповідно до п. 2 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення. 
Згідно зі статтею 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. 
Оскільки суд невірно оцінив докази і встановив обставини у справі, допустив недоведеність обставин, які суд вважав встановленими, та невідповідність висновків суду їм , неправильно застосував норми матеріального та порушив норми процесуального права рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням апеляційним судом нового рішення про відмову у задоволенні позову.
Згідно з частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Відповідно до підпункту «в» п. 4 ч.1 ст. 382 ЦПК України, ст. 141 ЦПК України суд розподіляє судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.
Оскільки позовні вимоги ТОВ «Коллект Центр» задоволенню не підлягають, понесені у суді першої інстанції судові витрати слід залишити за ним. 
Водночас, з ТОВ «Коллект Центр» на користь  ОСОБА_1   підлягає стягненню 3633,60 грн сплаченого судового збору за подання апеляційної скарги.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382-384 ЦПК України 

Постановив:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 задовольнити.
Рішення Барського районного суду Вінницької області від 10.12.2025 року скасувати.
В задоволенні позовних вимог ТОВ «Коллект Центр» до  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.
Стягнути з ТОВ ТОВ «Коллект Центр» на користь ОСОБА_1 витрати за подання апеляційної скарги в розмірі 3633,60 грн.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною, касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Суддя-доповідач С. Г. Копаничук 

судді: В.В. Оніщук

В.П. Рибчинський