Справа №949/91/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 квітня 2026 року Дубровицький районний суд Рівненської області у складі:
головуючого судді: Оборонової І.В.,
за участю секретаря: Волкодав А.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дубровиця цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Дубровицька міська рада Сарненського району Рівненської області про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини,

В С Т А Н О В И В:

Заявник ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою, у якій просить встановити факт його постійного проживання разом із спадкодавцем – його рідною сестрою ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , на час відкриття спадщини за адресою: АДРЕСА_1 .
Заяву обґрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла його мати — ОСОБА_3 , після смерті якої відкрилася спадщина на належне їй майно, зокрема на земельну ділянку площею 0,8837 га, розташовану на території Осівської сільської ради Дубровицького району Рівненської області. На день її смерті разом із нею проживали та були зареєстровані її дочки — ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , які у зв`язку з цим фактично прийняли спадщину рівними частинами, однак у встановленому законом порядку свої спадкові права не оформили. У подальшому ОСОБА_4 померла, після чого ОСОБА_2 продовжувала проживати у житловому будинку матері та користуватися спадковим майном. ІНФОРМАЦІЯ_1 померла також ОСОБА_2 , після смерті якої відкрилася спадщина на вказане майно, що фактично залишилося після смерті їх матері. На день її смерті у будинку за адресою: АДРЕСА_1 була зареєстрована лише вона. Разом з тим заявник, будучи її братом та найближчим родичем, протягом тривалого часу до дня її смерті фактично проживав разом із нею за вказаною адресою, здійснював за нею догляд, оскільки вона потребувала сторонньої допомоги, забезпечував її продуктами харчування та лікарськими засобами, допомагав у веденні домашнього господарства, виконував необхідні роботи по господарству та фактично вів із нею спільний побут, хоча зареєстрований за цією адресою не був. Крім того, заявник не залишав сестру без допомоги до дня її смерті, а після її смерті організував її поховання. Після смерті ОСОБА_2 заявник фактично вступив в управління спадковим майном, продовжив користуватися ним та вживати заходів щодо його збереження. 01 грудня 2025 року він звернувся до приватного нотаріуса Сарненського районного нотаріального округу Рівненської області із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_2 . Однак нотаріусом йому було роз`яснено, що оформлення спадщини за законом є неможливим у зв`язку з відсутністю підтвердження факту його постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, оскільки він не був зареєстрований разом із нею за однією адресою. У зв`язку з цим заявник позбавлений можливості реалізувати своє право на спадкування в позасудовому порядку, а тому змушений звернутися до суду із даною заявою. З цих підстав заяву просить задовольнити.
В одному із судових засідань заявник підтримав подану заяву та просив її задовольнити з викладених у ній підстав. Надалі від заявника надійшла письмова заява про розгляд справи за його відсутності, у якій він підтримав заявлені вимоги у повному обсязі.
Від представника заінтересованої особи до суду надійшла заява про розгляд справи без їх участі, проти задоволення заяви не заперечують.
У судовому засіданні свідок ОСОБА_5 пояснила, що вона є сусідкою сім`ї ОСОБА_1 та проживає неподалік — через дві хати від домогосподарства за адресою: АДРЕСА_1 . Їй відомо, що раніше за вказаною адресою проживали батьки ОСОБА_1 , а після їх смерті — його сестри ОСОБА_4 та ОСОБА_2 . ОСОБА_1 постійно проживав за вказаною адресою, допомагав сестрам у повсякденному житті, приносив воду, продукти харчування, виконував необхідні роботи по господарству, оскільки вони були немічними та не могли самостійно забезпечувати свої потреби. Він доглядав за сестрами до їх смерті, а після їх смерті здійснив їх поховання.
У судовому засіданні свідок ОСОБА_6 пояснив, що після смерті матері ОСОБА_1 залишилися його дві сестри, які потребували стороннього догляду. Він постійно проживав з ними у будинку, опікувався ними, допомагав у повсякденному житті, приносив продукти харчування, здійснював догляд. Після смерті однієї із сестер він продовжив допомагати іншій, не залишав її без догляду, забезпечував необхідним та допомагав у господарстві. Також йому відомо, що він здійснив поховання матері та обох сестер.
Заслухавши заявника, свідків та дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заяву слід задоволити з наступних підстав.
Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 померла мати заявника ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 12 листопада 2025 року, виданого Дубровицьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Сарненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про що складено актовий запис №14 (а.с. 18).
Після її смерті відкрилася спадщина на належне їй спадкове майно, а саме на земельну ділянку площею 0,8837 га, яка розташована на території Бережницького старостинського округу Дубровицької міської ради Сарненського району Рівненської області, кадастровий номер 5621885900:02:001:0219, що підтверджується копією державного акту на право власності на земельну ділянку серії РВ №066620 від 16 грудня 2003 року, виданого Дубровицькою районною державною адміністрацією, а також витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-0002219132025 від 04 листопада 2025 року, відповідно до якого зазначена земельна ділянка належала ОСОБА_3 (а.с. 16, 17).
На день смерті ОСОБА_3 разом із нею проживали та були зареєстровані її дочки — ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , що підтверджується довідкою виконавчого комітету Дубровицької міської ради №360/02 від 03 листопада 2025 року (а.с. 19).
Оскільки зазначені особи проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, відповідно до положень частини третьої статті 1268 ЦК України вони вважаються такими, що прийняли спадщину, однак належним чином свої спадкові права не оформили.
З матеріалів справи також вбачається, що у подальшому одна із спадкоємиць — ОСОБА_4 — ІНФОРМАЦІЯ_4 померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 від 18 квітня 2020 року, виданою виконавчим комітетом Осівської сільської ради Дубровицького району Рівненської області, про що складено актовий запис №7 (а.с. 20).
Після її смерті ОСОБА_2 продовжувала проживати та була зареєстрована у житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою виконавчого комітету Дубровицької міської ради №367/02 від 04 листопада 2025 року (а.с. 9).
ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 від 28 грудня 2023 року, виданого Дубровицьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Сарненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про що складено актовий запис №484 (а.с. 8).
Заявник ОСОБА_1 є рідним братом ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 , копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_5 та копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_6 (а.с. 10, 11, 12).
Як вбачається із актів обстеження матеріально-побутових умов/фактичного місця проживання від 09 грудня 2025 року та від 06 березня 2026 року, складених старостою Бережницького старостинського округу Дубровицької міської ради Сарненського району Рівненської області, заявник ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 . Разом з тим, зміст зазначених актів, у тому числі їх описова частина, свідчить про те, що заявник не обмежувався формальним проживанням за місцем реєстрації, а фактично був постійно пов`язаний із місцем проживання ОСОБА_2 , яка проживала за адресою: АДРЕСА_1 . Так, із вказаних актів убачається, що заявник здійснював систематичний догляд за останньою, забезпечував її повсякденні життєві потреби, допомагав у веденні домашнього господарства, що за своїм змістом передбачає регулярне, тривале та безперервне перебування за місцем її проживання. Суд приходить до висновку, що наведені обставини у своїй сукупності свідчать не лише про здійснення заявником догляду, а й про його фактичне проживання разом із ОСОБА_2 за вказаною адресою, незалежно від формальної реєстрації місця проживання (а.с. 13-14, 41-42).
Таким чином, із досліджених судом письмових доказів, пояснень заявника та показань свідків судом встановлено, що заявник ОСОБА_1 постійно проживав без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , разом із своєю сестрою ОСОБА_2 в останні роки її життя і до дня її смерті, а після смерті спадкодавця фактично вступив в управління спадковим майном. При цьому, інших спадкоємців, які б прийняли спадщину після смерті ОСОБА_2 , судом не встановлено, 
Для юридичного оформлення права на спадкове майно заявник звернувся до приватного нотаріуса Сарненського районного нотаріального округу Рівненської області Скирі Анни Валеріївни. Проте листом приватного нотаріуса №510/01-16 від 01 грудня 2025 року йому було роз`яснено, що оформлення спадщини після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , є неможливим, оскільки заявник не проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та не подав заяву до нотаріуса у шестимісячний строк для прийняття спадщини (а.с. 15).
У пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» судам роз`яснено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо, зокрема, згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.
Згідно з пунктами 2, 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними.
Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 01 січня 2004 року тощо.
Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.
Частиною третьою статті 1268 ЦК визначено, що спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.
Отже, для підтвердження прийняття спадщини має значення встановлення факту постійного проживання спадкоємця за законом чи заповітом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.
Згідно з частиною першою статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.
Разом з тим незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята статті 1268 ЦК України).
Частиною першою статті 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно. 
Таким чином, спадкові права є майновим об`єктом цивільного права, оскільки вони надають спадкоємцям можливість успадкувати майно (прийняти спадщину), але право розпорядження нею виникає після оформлення успадкованого права власності у встановленому законом порядку.
Крім того, щодо спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори. 
За змістом ст. 1268 ЦК України причини постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини вказана норма закону не передбачає.
Місцем проживання фізичної особи згідно з ч. 1 ст. 29 ЦК України є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.
Місце проживання необхідно відрізняти від місця перебування фізичної особи, тобто того місця, де вона не проживає, а тимчасово знаходиться.
Слід враховувати, що чинним законодавством не розкривається поняття постійного місця проживання фізичної особи, тому визнання цього факту розцінюється законом, як встановлення факту, що має юридичне значення.
Згідно з підпунктами 4, 10 пункту 4 глави 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, жодним строком не обмежена. Тобто спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутися за видачею свідоцтва протягом будь-якого часу після закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини. Особливе значення при цьому має факт постійного проживання спадкоємця на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем, який підтверджує фактичне прийняття спадщини і має бути доведений спадкоємцем.
Відповідно до ч. ч. 1-4 ст. 10 ЦПК України, суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Згідно ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства (ст.13 ЦПК України) суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Виходячи з висновків Європейського суду з прав людини, викладених у рішенні у справі «Бочаров проти України» від 17.03.2011 року (п.45), «Суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18.01.1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства»). Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів (див. рішення у справі «Салман проти Туреччини»)».
Згідно з ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Надані заявником докази відповідно до вимог ст. 76, 78-80 ЦПК України є допустимими, достовірними та достатніми. Оцінюючи їх у сукупності, суд приходить до висновку про доведеність заяви.
Приймаючи до уваги те, що встановлення цього факту, а саме постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, має для заявника юридичне значення, оскільки є передумовою реалізації ним права на отримання свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно після смерті його сестри, при цьому, заявник позбавлений можливості в іншому, ніж у судовому порядку встановити цей факт, суд приходить до висновку, що обставини, викладені у заяві, знайшли своє підтвердження, є достовірними, обґрунтованими і сумніву в суду не викликають, відтак заяву слід задоволити.

На підставі вищевикладеного та керуючись статтями ст.ст. 12, 13, 81, 89, 133, 141, 259, 263-265, 280 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Дубровицька міська рада Сарненського району Рівненської області про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини - задовольнити.
Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , разом із спадкодавцем – його сестрою ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , на час відкриття спадщини за адресою: АДРЕСА_1 .
Апеляційна скарга на рішення може бути подана через Дубровицький районний суд Рівненської області в Рівненський апеляційний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи згідно п. 4 ч. 5 ст.265 ЦПК України:

Заявник: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_7 , виданий Дубровицьким РВ УМВС України в Рівненській області, ідентифікаційний номер НОМЕР_8 

Заінтересована особа: Дубровицька міська рада Сарненського району Рівненської області, місцезнаходження: вул. Воробинська, буд. 16, м. Дубровиця Сарненського району Рівненської області, код ЄДРПОУ: 05390997.

Суддя: підпис.

Виготовлено з автоматизованої системи документообігу суду

Суддя Дубровицького
районного суду       Оборонова І.В.