ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25.03.2026 Справа № 926/3717/25
місто Львів
Західний апеляційний господарський суд у складі 
головуючий суддя:	Рим Т. Я.,	
судді:	Кравчук Н. М., Прядко О. В.,	
за участю секретаря судового засідання Прокопів І. І.,
розглянув у відкритому судовому засіданні 
апеляційну скаргу:	фізичної особи – підприємця Самборського Юрія Олександровича,	
на рішення:	Господарського суду Чернівецької області від 06.01.2026 (повний текст рішення складено та підписано 08.01.2026), ухвалене під головуванням судді Гушилик С. М.,	
у справі
за позовом:	фізичної особи – підприємця Карпенко Тетяни Володимирівни (надалі – ФОП Карпенко Т. В. або Позивач),	
до відповідача:	фізичної особи – підприємця Самборського Юрія Олександровича (надалі – ФОП Самборський Ю. О., Апелянт або Відповідач),	
про:	стягнення 129'465,00 гривень.	
В судовому засіданні взяли участь представники:	
позивача:	не з`явився,	
відповідача (апелянта):	Самборський Ю. О.	
I. ПРОЦЕДУРИ
Історія розгляду справи
1. ФОП Карпенко Т. В. звернулася до Господарського суду Чернівецької області з позовом до ФОП Самборського Ю. О. про стягнення 129'465,00 гривень.
2. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що Відповідач, отримавши від Позивача попередню оплату згідно з Договором підряду від 31.08.2024 № Т31/3108 (надалі – Договір підряду від 31.08.2024), у встановлений договором строк роботи з будівництва промислової теплиці не виконав, чим порушив умови договору. У зв`язку з цим Позивач нарахував йому передбачені договором штрафні санкції.
3. Предметом позову є стягнення 129'465,00 грн неустойки, нарахованої за період 04.09.2024-02.03.2025.
4. Підставою позову є невиконання Відповідачем зобов`язань згідно з Договором підряду від 31.08.2024 у встановлений строк.
5. Рішенням від 06.01.2026 місцевий суд позовні вимоги задовольнив частково.
6. Своє рішення мотивував тим, що Відповідач не виконав передбачені Договором підряду від 31.08.2024 роботи з будівництва промислової теплиці у строк 60 днів після отримання 03.09.2024 авансу в сумі 71'925,00 грн, у зв`язку з чим виникли підстави для застосування передбаченої договором неустойки. 
7. Місцевий суд не визнав належними та достовірними копії переписки у мобільному застосунку Viber, надані Відповідачем для спростування порушення строків виконання робіт. Суд зазначив, що вони не підтверджують, що автором листування є ФОП Карпенко Т. В. та що його зміст стосується виконання умов Договору підряду від 31.08.2024.
8. Суд першої інстанції, скоректувавши період прострочення (04.11.2024-02.03.2025), перерахував неустойку та визначив її розмір у сумі 85'590,75 грн, у решті позовних вимог відмовив.
Рух справи в суді апеляційної інстанції
9. Не погодившись із указаним рішенням, Відповідач подав апеляційну скаргу до Західного апеляційного господарського суду.
10. Ухвалою від 30.01.2026 Західний апеляційний господарський суд відкрив апеляційне провадження та призначив розгляд справи на 04.03.2026.
11. Учасники справи отримали ухвалу про відкриття апеляційного провадження у справі 30.01.2026, що підтверджується довідками про доставку електронного листа (а. с. 160-162).
12. Ухвалою від 04.03.2026 апеляційний суд відклав розгляд справи на 25.03.2026.
II. АРГУМЕНТИ СТОРІН
Позиція Апелянта
13. Фактичним замовником послуг за Договором підряду від 31.08.2024 виступав чоловік ФОП Карпенко Т. В. – Кравченко Сергій Олександрович (надалі – Кравченко С. О.), з яким узгоджувалися умови та порядок виконання договору, у тому числі за допомогою засобів електронного зв`язку.
14. Земельна ділянка, на якій передбачалося виконання робіт, перебувала у непридатному для встановлення промислової теплиці стані, при цьому Кравченко С. О. відмовився її належно підготувати, що фактично унеможливило виконання монтажних робіт. 
15. Відповідач на підтвердження цих обставин надав суду першої інстанції переписку в застосунку Viber з Кравченком С. О. та відеофайли, на яких зафіксовано неналежний стан ділянки та ґрунту, наявність щебеню та будівельного брухту, відмову фактичного замовника усунути перешкоди та неможливість проведення монтажних робіт. 
16. Неподання цих відеодоказів разом із відзивом було зумовлено відсутністю у Відповідача достатнього досвіду участі в судових справах та необізнаністю з можливістю подання таких доказів для їх дослідження судом.
17. Господарський суд Чернівецької області залишив без розгляду подані Відповідачем відеофайли, унаслідок чого не дослідив їх у сукупності з доказами переписки у застосунку Viber.
18. За таких обставин суд першої інстанції неповно з`ясував фактичні обставини справи, що мають істотне значення для її вирішення, та порушив норми процесуального права, що є підставою для скасування рішення від 06.01.2026 з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову.
Відзив
19. Позивач вважає апеляційну скаргу необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню, оскільки рішення Господарського суду Чернівецької області від 06.01.2026 ухвалене з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права.
20. Відповідно до статей 530, 610, 629, 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином у встановлений строк, а його невиконання є порушенням, що тягне передбачені договором правові наслідки. Пунктом 6.2 договору сторони погодили відповідальність виконавця у вигляді неустойки в розмірі 0,5 % від вартості прострочених робіт за кожен день прострочення.
21. Оскільки Виконавець не виконав роботи у строк до 02.11.2024, у замовника виникло право на нарахування та стягнення передбаченої договором неустойки.
22. Позивач у відзиві на апеляційну скаргу повідомив, що очікує зазнати 10'000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.
III. МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА
23. Відповідно до приписів статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
24. Рішення Господарського суду Чернівецької області від 06.01.2026 у цій справі оскаржується Відповідачем в повному обсязі з підстав порушення норм процесуального права та неправильного застосування норм матеріального права.
Щодо дотримання норм процесуального права
25. Апелянт вважає, що суд першої інстанції допустив порушення норм процесуального права, оскільки залишив без розгляду подані ним докази (диск з відеофайлами), які мають істотне значення для правильного вирішення спору.
26. Колегія суддів зазначає, що Господарський процесуальний кодекс України встановлює чіткі строки для вчинення процесуальних дій, в тому числі й для подання доказів у справі. Дотримання таких строків має істотне значення для належної організації судового процесу, забезпечення принципів змагальності, а також своєчасного та ефективного розгляду справи.
27. При цьому пункт 6 частини 2 статті 42 Господарського процесуального кодексу України зобов`язує учасників справи здійснювати процесуальні дії у визначені законом чи судом строки.
28. Відповідно до частини 3 статті 80 Господарського процесуального кодексу України відповідач… повинен подати суду докази разом з поданням відзиву.
29. Відзив на позовну заяву Відповідач подав 14.11.2025, тоді як клопотання про долучення до матеріалів справи відеофайлів – 25.12.2025, тобто після спливу встановленого процесуального строку.
30. Згідно з частиною 8 статті 80 Господарського процесуального кодексу України докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.
31. Частина 1 статті 119 Господарського процесуального кодексу України визначає, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.
32. Отже, пропущений процесуальний строк може бути поновлений за обґрунтованою заявою учасника провадження лише за наявності об`єктивних, а не суб`єктивних причин, визнаних поважними судом шляхом наведення мотивованого висновку. При цьому тягар доведення таких причин покладено на учасника справи (подібний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 13.04.2021 у справі № 909/722/14, від 27.06.2023 у справі № 910/161/181/18, від 28.02.2024 у справі № 910/12005/22, від 16.10.2025 у справі № 910/12561/23 та інших).
33. Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що поважними визнаються лише обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення сторони і пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення сторонами у справі процесуальних дій (постанова від 08.12.2022 у справі № 990/102/22).
34. В обґрунтування поважності причин пропуску процесуального строку для подання доказів Відповідач зазначив, що самостійно не володів достатніми юридичними знаннями та не знав про можливість подання відеодоказів до суду. Водночас адвокат вступив у справу вже після подання відзиву на позовну заяву, у зв`язку з чим відповідні докази були подані пізніше.
35. Разом з тим із матеріалів справи вбачається, що клопотання про поновлення процесуального строку на подання цих доказів Відповідачем не заявлялося.
36. Колегія суддів зазначає, що наведені Відповідачем обставини не є об`єктивними та непереборними причинами пропуску процесуального строку. Провадження у справі відкрито 07.11.2025, що надавало Відповідачу достатній проміжок часу для з`ясування порядку подання доказів у судовому процесі або для своєчасного звернення за професійною правничою допомогою.
37. Крім того, відеофайли були створені ще у вересні 2024 року та з цього часу перебували у розпорядженні Відповідача. Вони не потребували витребування від інших осіб, що свідчить про наявність у нього реальної можливості подати їх у встановлений строк. До того ж адвокат Відповідача вступив у справу 05.12.2025 на підставі ордера від 03.12.2025, однак навіть після цього докази подано зі значним пропуском строку та без подання клопотання з обґрунтуванням неможливості подання цих доказів раніше.
38. Згідно з частиною 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
39. Враховуючи відсутність об`єктивних перешкод для своєчасного подання зазначених доказів, а також незаявлення Відповідачем клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку, суд першої інстанції обґрунтовано застосував приписи частини 8 статті 80 Господарського процесуального кодексу України та правомірно залишив такі докази без розгляду.
Щодо правильності застосування норм матеріального права
Укладення та виконання договору
40. Відповідно до частин 1 та 2 статті 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.
41. ФОП Карпенко Т. В. та ФОП Самборський Ю. О. уклали Договір підряду від 31.08.2024 (а. с. 4-6), відповідно до пункту 1.1 якого у порядку на та умовах, визначених цим договором, виконавець (Відповідач) бере на себе зобов`язання своїми засобами за рахунок замовника (Позивача) виконати роботи з будівництва промислової теплиці, а саме: монтаж сталевого каркасу теплиці, установка перекриття у п. 1.2 цього договору за адресою: Кіровоградська обл., Олександрівський р-н, с. Зелене, вул. Миру, буд. 1Б, а замовник зобов`язується прийняти результат таких робіт і сплатити виконавцеві вартість виконаних робіт.
42. Згідно з пунктом 1.2 Договору підряду від 31.08.2024 обсяг робіт за цим договором передбачає здійснення виконавцем будівництва однієї промислової теплиці, за об`єктом замовника відповідно до додатку № 1 до цього договору, що є невід`ємною частиною.
43. Вартість робіт визначена згідно з кошторисом (а. с. 6, зворот), наведеним у додатку № 2 до цього договору, є договірною, твердою і складає 143'850,00 грн (пункт 2.1 Договору підряду від 31.08.2024).
44. Відповідно до пункту 2.2 Договору підряду від 31.08.2024 оплата вартості робіт за цим договором здійснюється шляхом 50 % попередньої оплати на розрахунковий рахунок виконавця протягом 7 робочих днів з дати укладання договору в розмірі 71'925,00 гривень.
45. ФОП Самборський Ю. О. виставив ФОП Карпенко Т. В. рахунок-фактуру № 20 від 02.09.2024 на суму 71'925,00 грн (а. с. 7), який оплачено платіжною інструкцією № 70 від 03.09.2024 (а. с. 8).
46. Відповідно до статті 846 Цивільного кодексу України строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду. Якщо у договорі підряду не встановлені строки виконання роботи, підрядник зобов`язаний виконати роботу, а замовник має право вимагати її виконання у розумні строки, відповідно до суті зобов`язання, характеру та обсягів роботи та звичаїв ділового обороту.
47. Сторони погодили, що виконавець зобов`язаний за умови виконання замовником обов`язків, визначених цим договором, розпочати виконання робіт протягом 30 робочих днів з дати отримання платежу, визначеного у п. 2.2 договору; передати замовнику виконані роботи за актом приймання-передачі виконаних робіт в строки та у порядку, передбаченими цим договором (підпункти 3.3.1, 3.3.4 пункту 3.3 Договору підряду від 31.08.2024).
48. Згідно з пунктом 5.1 Договору підряду від 31.08.2024 строк виконання робіт за цим договором складає 60 днів з дати отримання виконавцем платежу, визначеного п.2.2 цього договору за умови виконання замовником обов`язків, визначених пунктами 3.2.1 – 3.2.3 цього договору.
49. При цьому зазначеними пунктами на замовника покладено такі обов`язки: забезпечити виконавцю безперешкодний доступ до об`єкта для виконання робіт (пункт 3.2.1); здійснити ідентифікацію та повідомити виконавця про наявність будь-яких інженерних мереж на об`єкті (пункт 3.2.2); забезпечити можливість підключення до джерела електропостачання в обсязі, необхідному для виконання робіт (пункт 3.2.3)..
50. Отже, враховуючи умови Договору підряду від 31.08.2024, Відповідач повинен був виконати роботи до 02.11.2024.
51. Проте роботи з будівництва промислової теплиці виконані не були.
52. Зазначені вище обставини місцевий суд установив правильно, і вони сторонами не оспорюються. Спір у справі виник у зв`язку з невиконанням Відповідачем робіт за Договором підряду від 31.08.2024 у встановлений строк. При цьому Відповідач заперечує наявність прострочення, посилаючись на неможливість виконання робіт з причин, що залежали від замовника. На підтвердження цих доводів він, зокрема, посилається на переписку сторін у застосунку Viber (а. с. 39-45).
Щодо доказового значення скриншотів переписки
53. У судовому засіданні представник Позивача зазначив, що йому не відомо, з ким саме велося листування з приводу виконання умов договору, зокрема чи є Кравченко С. О. чоловіком Позивачки.
54. Відповідно до частини 1 статті 96 Господарського процесуального кодексу України електронними доказами є інформація в електронній (цифровій) формі, яка містить дані про обставини, що мають значення для справи...
55. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 21 червня 2023 року по справі № 926/3027/21 зазначила, що суд може розглядати електронне листування між особами у месенджері (як і будь-яке інше листування) як доказ у справі лише в тому випадку, якщо воно дає можливість суду встановити авторів цього листування та його зміст.
56. Копія переписки із застосунку Viber таким вимогам не відповідає. 
57. По-перше, зі змісту наданого листування неможливо встановити, що воно стосується виконання Договору підряду від 31.08.2024, оскільки повідомлення не містять реквізитів договору, адреси чи інших індивідуалізуючих ознак місця, де мали виконуватись роботи. За таких обставин відсутні підстави пов`язувати цю переписку з організацією робіт, передбачених зазначеним договором. 
58. По-друге, переписка не підтверджує, що вона ведеться саме з Кравченком С. О., оскільки у верхній частині чату відображається назва "Транспортна компан…", а не прізвище, номер телефону чи інші дані конкретної фізичної особи. Надіслане у чаті зображення посвідчення учасника бойових дій, видане Кравченку С. О., також не свідчить, що воно належить відправнику повідомлень.
59. По-третє, навіть якщо припустити, що переписка велася з Кравченком С. О., вона не підтверджує його повноважень діяти від імені ФОП Карпенко Т. В., оскільки у справі відсутні довіреність чи інші документи про представництво.
60. За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду, що наявні у справі скриншоти із мобільного застосунку Viber не підтверджують неможливість виконання робіт з причин, на які посилається Відповідач.
Щодо наявності у Відповідача права припинити чи призупинити виконання зобов`язання
61. Колегія суддів не погоджується з доводами Відповідача про наявність у нього права припинити або зупинити виконання робіт у зв`язку з неналежним, на його думку, станом земельної ділянки.
62. Відповідно до частини 1 статті 598 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі виключно на підставах, встановлених договором або законом.
63. Приписами цивільного законодавства не передбачено можливості припинення зобов`язання з підстав, на які посилається Відповідач. Договором підряду від 31.08.2024 не передбачено такої підстави припинення чи зупинення виконання зобов`язання, як неналежний стан об`єкта (земельної ділянки, будівельного майданчика), на якому мали виконуватися будівельні роботи.
64. Відповідно до статті 607 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється лише у разі неможливості його виконання. За змістом частини 1 цієї статті таке припинення можливе виключно у разі настання обставини, за яку жодна із сторін не відповідає, та яка об`єктивно унеможливлює виконання зобов`язання.
65. У спірних правовідносинах таких обставин не доведено та не встановлено. Доводи Відповідача фактично зводяться до посилань на стан земельної ділянки, який, на його думку, ускладнював виконання робіт. Водночас наявність щебеню, будівельного брухту чи ущільненого ґрунту не має ознак непереборної обставини та не виключає можливості виконання зобов`язання як такого, а відтак не може бути підставою для його припинення у розумінні статті 607 Цивільного кодексу України. Крім того, Апелянт не довів ні в суді першої, ні в суді апеляційної інстанцій того, що стан земельної ділянки перешкоджав виконанню робіт.
66. Підрядник мав можливість до укладення договору підряду оглянути будівельний майданчик, оцінити його фактичний стан та, у разі необхідності, передбачити у договорі відповідні умови щодо підготовки ділянки або розподілу ризиків, пов`язаних із її станом. Невчинення таких дій не може покладатися на замовника та не утворює підстав для припинення зобов`язання, а належить до категорії підприємницького ризику.
67. Право зупинити виконання робіт згідно з договором передбачено частиною 3 статті 538 Цивільного кодексу України. Відповідно до цієї норми у разі невиконання однією зі сторін у зобов`язанні свого обов`язку або за наявності очевидних підстав вважати, що вона не виконає свого обов`язку у встановлений строк (термін) або виконає його не в повному обсязі, друга сторона має право зупинити виконання свого обов`язку, відмовитися від його виконання частково або в повному обсязі.
68. Отже, право зупинити виконання зобов`язання виникає винятково за умови невиконання іншою стороною свого обов`язку, який є зустрічним і прямо передбаченим договором або законом.
69. Відповідно до частини 1 статті 875 Цивільного кодексу України за договором будівельного підряду… замовник зобов`язується надати підрядникові будівельний майданчик (фронт робіт)…
70. Водночас Договір підряду від 31.08.2024 не містить умов щодо обов`язку замовника надати будівельний майданчик у певному технічному стані, на який посилається Відповідач. Відтак твердження про неналежність стану ділянки не свідчать про порушення Позивачем зобов`язання.
71. Більше того, Відповідач у судовому засіданні підтвердив, що до укладення договору він не оглянув об`єкт, на якому мали виконуватися роботи, чим фактично прийняв на себе ризики, пов`язані з технічним станом земельної ділянки, і не може перекладати наслідки власної бездіяльності на замовника.
72. При цьому Відповідач не надав жодного допустимого доказу того, що стан будівельного майданчика унеможливлював виконання робіт: у матеріалах справи відсутні технічні висновки, експертні дослідження чи інші об`єктивні підтвердження.
73. Наявні у справі фотознімки не доводять неможливості виконання робіт на будівельному майданчику взагалі, а лише можуть свідчити про певні труднощі у їх здійсненні.
74. Отже, суд не встановив порушення зустрічного зобов`язання зі сторони замовника, відповідно й відсутні правові підстави для зупинення виконання робіт. За таких обставин Відповідач безпідставно не приступив до виконання своїх зобов`язань.
Наявність підстав для стягнення неустойки
75. Згідно з частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
76. Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.
77. У пункті 6.2 Договору підряду від 31.08.2024 сторони погодили, що у випадку порушення виконавцем строків виконання робіт, виконавець зобов`язаний сплатити замовнику неустойку в розмірі 0,5 % від вартості прострочених робіт за кожен день прострочення.
78. Встановивши факт невиконання Відповідачем робіт у погоджені строки, місцевий суд дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для стягнення неустойки.
79. Перевіривши правильність здійсненого судом розрахунку, колегія суддів погоджується з ним.
IV. ВИСНОВКИ 
80. Відповідно до статті 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
81. Апелянт не спростував висновки суду першої інстанції, які тягнуть за собою наслідки у вигляді скасування прийнятого судового рішення, оскільки не довів неправильного застосування норм матеріального і процесуального права. Рішення Господарського суду Чернівецької області від 06.01.2026 у справі № 926/3717/25 прийнято з дотриманням вимог норм матеріального і процесуального права, а тому підлягає залишенню без змін.
V. СУДОВІ ВИТРАТИ
Розподіл витрат на оплату судового збору
82. Відповідно до частини 14 статті 129 Господарського процесуального кодексу України якщо суд апеляційної інстанції змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат. 
83. Оскільки апеляційний суд залишає рішення місцевого суду без змін витрати на оплату судового збору залишаються за Апелянтом на підставі статті 129 Господарського процесуального кодексу України.
Враховуючи наведене, керуючись статтями 73, 74, 76, 77, 78, 79, 91, 114, 282, Господарського процесуального кодексу України, суд
ПОСТАНОВИВ:
1. Апеляційну скаргу фізичної особи - підприємця Самборського Юрія Олександровича залишити без задоволення.
2. Рішення Господарського суду Чернівецької області від 06.01.2026 у справі № 926/3717/25 залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення.
Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати касаційну скаргу на постанову суду апеляційної інстанції в порядку та строки, визначені статтями 287, 288 Господарського процесуального кодексу України. Касаційну скаргу подають безпосередньо до Верховного Суду.
Повний текст постанови складено та підписано 30.03.2026.

Головуючий суддя Т. Я. Рим

Судді Н. М. Кравчук 

О. В. Прядко