Провадження № 2/712/1619/26
Справа № 712/17403/25

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 квітня 2026 року Соснівський районний суд м. Черкаси в складі:
головуючого судді – ПИРОЖЕНКО С.А.
при секретарі – ШЕВЧЕНКО О.П.
з участю адвоката – ТАЩІ М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ІННОВА НОВА» (адреса: м. Київ, вул. Верхній Вал 10) до ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 ) про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що 29 травня 2025 року між ТОВ «ІННОВА НОВА» Краснюком Дмитром Ігоровичем було укладено Договір про надання грошових коштів у позику № 8353760525. 
Як вбачається із змісту Договору позики, разом із Правилами надання споживчих кредитів, затвердженими 17.11.2024 року складають єдиний договір, в якому визначаються всі його істотні умови та з яким Позичальник був попередньо ознайомлений. Договір був укладений в письмовій формі у вигляді електронного документа, створеного та підписаного згідно з вимогами, визначеними Законом України "Про електронні документи та електронний документообіг", а також з урахуванням особливостей, передбачених ст. ст. 3, 11, 12 Закону України “Про електронну комерцію”.
Відповідно до п. 2.2. Договору позики Позикодавець зобов`язується надати Позичальнику Позику на суму у розмірі: 7 000 грн. шляхом перерахунку на поточний рахунок Позичальника, уключаючи використання реквізитів платіжної картки вказаної Відповідачем, на умовах строковості, зворотності, платності, а Позичальник зобов`язується повернути Позику у погоджений умовами Договору строк або достроково та сплатити проценти за користування Позикою, нараховані згідно п.2.6.1., п.2.6.2. та 2.6.3. цього Договору, його додатків. 
Основні умови Договору щодо надання коштів у позику: п.2.4. Тип кредиту – кредит; п. 2.7. Мета отримання кредиту: споживчі (особисті) потреби.; п.2.5. Строк кредиту (строк дії Договору) 360 днів; Дата надання кредиту: 29.05.2025 року або наступний за ним календарний день; п. 2.6.1. Стандартна процентна ставка в день застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п. 2.5. цього Договору та становить: 1% за кожен день користування Кредитом, яка застосовується протягом перших 180 (ста вісімдесяти) календарних днів з дати укладення цього Договору. 
ТОВ «ІННОВА НОВА», як Позикодавець, свої зобов`язання виконав у повному обсязі.
В той же час Відповідач всупереч умовам договору Позики свої зобов`язання за договором належним чином не виконав, суму Позики не повернув, проценти за користування грошовими коштами не сплатив. 
Станом на дату підготовки позовної заяви (включно), заборгованість Відповідача перед Позивачем складає 32 291 грн. 70 коп., з яких: 7 000 грн. – заборгованість за тілом кредиту; 11 291 грн. 70 коп. – заборгованість за процентами (7000*1%*193); 14 000 грн. – сукупна сума пені, нарахована за порушення зобов`язань Позичальником Договору. Проценти нараховувалися по 08.12.2025 року включно.
У зв`язку з чим, просить стягнути з відповідача заборгованість за договором позики в розмірі 32 29 грн. 70 коп., а також понесені судові витрати по справі.
09 січня 2026 року ухвалою суду відкрито провадження по справі та призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін.
01.03.2026 представником відповідача подано відзив на позовну заяву.
04.03.2026 року представником позивача подано відповідь на відзив на позовну заяву.
Представник позивача до судового засідання не з`явився, в позовній заяві просив про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав та просив їх задоволити.
Адвокат відповідача Тащі М.М. в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково та не заперечував проти стягнення з відповідача заборгованості в розмірі 7 573 грн. 71 коп. В решті позовних вимог просив відмовити.
Заслухавши думку адвоката, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини, які регулюються нормами цивільного законодавства. 
Судом встановлено, що 29 травня 2025 року між ТОВ «ІННОВА НОВА» Краснюком Дмитром Ігоровичем було укладено Договір про надання грошових коштів у позику № 8353760525. 
Як вбачається із змісту Договору позики, разом із Правилами надання споживчих кредитів, затвердженими 17.11.2024 року складають єдиний договір, в якому визначаються всі його істотні умови та з яким Позичальник був попередньо ознайомлений. Договір був укладений в письмовій формі у вигляді електронного документа, створеного та підписаного згідно з вимогами, визначеними Законом України "Про електронні документи та електронний документообіг", а також з урахуванням особливостей, передбачених ст. ст. 3, 11, 12 Закону України “Про електронну комерцію”.
Відповідно до п. 2.2. Договору позики Позикодавець зобов`язується надати Позичальнику Позику на суму у розмірі: 7 000 грн. шляхом перерахунку на поточний рахунок Позичальника, уключаючи використання реквізитів платіжної картки вказаної Відповідачем, на умовах строковості, зворотності, платності, а Позичальник зобов`язується повернути Позику у погоджений умовами Договору строк або достроково та сплатити проценти за користування Позикою, нараховані згідно п.2.6.1., п.2.6.2. та 2.6.3. цього Договору, його додатків. 
Основні умови Договору щодо надання коштів у позику: п.2.4. Тип кредиту – кредит; п. 2.7. Мета отримання кредиту: споживчі (особисті) потреби.; п.2.5. Строк кредиту (строк дії Договору) 360 днів; Дата надання кредиту: 29.05.2025 року або наступний за ним календарний день; п. 2.6.1. Стандартна процентна ставка в день застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п. 2.5. цього Договору та становить: 1% за кожен день користування Кредитом, яка застосовується протягом перших 180 (ста вісімдесяти) календарних днів з дати укладення цього Договору. 
Статтею 11 ЦК України встановлено, що договори та інші правочини є однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до ст.202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Зі змісту ч. 1 ст. 205 ЦК України вбачається, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
За змістом ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Згідно ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Згідно ч. 3 ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Відповідно до ч. 6 ЗУ «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства (ч.7 ЗУ «Про електронну комерцію»).
Частиною 12 ст.11 ЗУ «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
На підставі ч.13 ст.11 ЗУ «Про електронну комерцію» електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Докази, подані в електронній формі та/або у формі паперових копій електронних повідомлень, вважаються письмовими доказами згідно із ст. 64 ЦПК України.
Зі змісту абз.3 ч.1 ст.12 ЗУ «Про електронну комерцію» вбачається, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.
Відповідно до п.6 ч.1 ст.3 ЗУ «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
Одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (п. 12 ч. 1 ЗУ «Про електронну комерцію»).
Положеннями ч. 1 ст. 639 ЦК України передбачено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.
Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору (ч. 3 цієї статті).
Частиною 1 ст. 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
В абз. 2 ч. 1 ст. 638 ЦК України зазначено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Як передбачено ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Ст. 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Позивач свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі, що підтверджується Довідкою про перерахування коштів, виданою ТОВ ФК «Контрактовий Дім».
Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. (ч. ч. 1, 3 ст. 509 ЦК України).
Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України).
Ст.525 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Судом встановлено, що позивач свої зобов`язання за договором про надання грошових коштів у позику виконав у повному обсязі, надавши відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених зазначеним договором. Однак відповідач у порушення вимог Закону в установлені строки зобов`язання за договором не виконав, грошові кошти не повернув.
У своєму відзиві на позовну заяву відповідач зазначив, що для доведення існування ймовірної заборгованості та встановлення розміру відповідної заборгованості ОСОБА_2 перед кредитором, Позивач зобов`язаний був надати банківські виписки, платіжні доручення, меморіальні ордери та/або інші первинні бухгалтерські документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Долучені позивачем — Товариством з обмеженою відповідальністю «ІННОВА НОВА» — документи, а також відсутність належних підтверджуючих матеріалів не є належними та допустимими доказами фактичного отримання відповідачем грошових коштів від кредитодавця чи здійснення розрахункових операцій в його інтересах.
З даного приводу суд зазначає наступне.
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).
Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).
Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).
За змістом частин першої-третьої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Належними доказами, які підтверджують наявність заборгованості за укладеним кредитним договором та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність».
Згідно із зазначеною нормою закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.
Таким чином, долучений позивачем до позовної заяви розрахунок заборгованості за договором, який містять відомості про сплату відсотків та інших платежів, свідчать про отримання кредитних коштів відповідачем, користування ними, здійснення часткового погашення суми, а тому є належними доказами, які підтверджують наявність заборгованості за кредитним договором.
Як вбачається з детального розрахунку заборгованості, загальна (поточна) заборгованість відповідача перед Позивачем за Договором про надання грошових коштів у позику № 8353760525 від 29.05.2025 року становить: 7 000 грн. – заборгованість за тілом кредиту; 11 291 грн. 70 коп. – заборгованість за процентами (7000*1%*193). Проценти нараховувалися по 08.12.2025 року включно, що разом складає 18 291 грн. 70 коп.
На час розгляду справи судом відповідачем не надано альтернативного розрахунку заборгованості за кредитним договором, а також даних, що свідчать про погашення заборгованості та про причини несвоєчасного погашення заборгованості за кредитним договором у добровільному порядку. Крім того, суду не надано беззаперечних, належних та допустимих доказів, які свідчать про наявність підстав звільнення відповідача від відповідальності за порушення зобов`язання, відповідно до статті 617 ЦК України.
При цьому, відповідач проти стягнення з нього заборгованості по тілу кредиту не заперечує. Щодо стягнення відсотків по договору, зазначає, що Кредитний договір укладено 29.05.2025 року, відповідно до Договору № 8353760525 від ТОВ «ІННОВА ФІНАНС» строк через який кредитор звернувся до суду 193 днів, виходячи з облікової ставки на момент укладення договору, сума заборгованості за тілом кредиту та несплаченими відсотками повинна становити 7000 (тіло кредиту) * 15,5% (облікова ставка НБУ на момент укладення договору) / 365 (днів в році)= 2,97 грн * 193 (строк через який звернувся кредитор до суду) = 573,71грн.
Однак, суд вважає, що твердження відповідача про надмірність та завищеність процентної ставки за кредитним договором є безпідставними та такими, що не відповідають положенням чинного законодавства України і фактичним обставинам справи. 
Відповідно до статей 1048, 1054 Цивільного кодексу України розмір та порядок сплати процентів визначаються договором. Законодавство України не встановлює фіксованого граничного розміру процентної ставки для небанківських фінансових установ у договорах споживчого кредитування (за умови дотримання вимог спеціального законодавства). 
Отже, саме сторони договору в межах принципу свободи договору, закріпленого статтями 6, 627, 628 ЦК України, погоджують істотні умови кредитування, зокрема розмір процентної ставки. 
Відповідач добровільно уклав кредитний договір, попередньо ознайомившись із його умовами, зокрема з розміром процентної ставки, порядком її нарахування, строками користування кредитом та загальною вартістю кредиту. До моменту акцепту договору відповідачу була доступна повна інформація про фінансові умови, включаючи денну процентну ставку, реальну річну процентну ставку та орієнтовну загальну вартість кредиту. Підтвердженням згоди є вчинення електронного правочину шляхом введення одноразового ідентифікатора, що відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» прирівнюється до власноручного підпису. 
Посилання відповідача на облікову ставку НБУ як на орієнтир для визначення справедливого розміру процентів є юридично хибним. Облікова ставка Національного банку України є інструментом грошово-кредитної політики держави та застосовується у відносинах між НБУ та банківськими установами. Вона не є законодавчо встановленим обмеженням для визначення процентної ставки у цивільно-правових договорах між фінансовою установою та позичальником. Закон не містить вимоги про обов`язкову прив`язку процентної ставки за споживчим кредитом до облікової ставки НБУ. 
Верховний Суд у своїй практиці неодноразово наголошував, що сам по собі високий розмір процентної ставки не є підставою для визнання договору недійсним або для зміни його умов судом, якщо договір укладено добровільно, без примусу, а його умови були чіткими та зрозумілими для сторін. Суд не вправі підміняти собою волевиявлення сторін та встановлювати інші умови договору лише з мотивів їх економічної невигідності для однієї зі сторін. 
Доводи відповідача про те, що сума процентів перевищує суму тіла кредиту, не свідчать про незаконність їх нарахування. Розмір нарахованих процентів прямо залежить від строку користування кредитом та тривалості прострочення виконання зобов`язання. Відповідач мав можливість повернути кредит у встановлений договором строк та мінімізувати суму процентів, однак не скористався цим правом. Нарахування процентів відбулося відповідно до погоджених сторонами умов.
Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором в розмірі 18 291 грн. 70 коп., що складається з: 7 000 грн. – заборгованість за тілом кредиту; 11 291 грн. 70 коп. – заборгованість за процентами.
Щодо нарахованої пені в розмірі 14 000 грн., які позивач включив в загальну суму заборгованості суд зазначає наступне.
Пунктом 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України визначено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Загальновизнаним є факт, що Законом України від 24.02.2022 року №2102-IX «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» затверджено Указ Президента України від 24.02.2022 № 64/2022, яким у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб, який у подальшому неодноразово був продовжений та продовжує діяти на час розгляду справи.
Таким чином, оскільки кредитний договір був укладений сторонами 29.05.2025 року, тобто в період дії в Україні воєнного стану, то нарахована позивачем пеня у розмірі 14 000 грн. не може бути стягнута із відповідача, оскільки відповідач нормою закону звільнений від обов`язку такої сплати. Нарахована пеня підлягає списанню позивачем.
Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Оскільки позовні вимоги суд задовольняє частково, до стягнення з відповідача на користь позивача підлягають судові витрати по оплаті судового збору в сумі 1 372 грн. 17 коп., що пропорційно до задоволеної частини позовних вимог (18291,70 грн. х 100% / 32291,70 грн. х 2 422,40 грн.).
Керуючись ст.ст.12-13,259,263-265,268 ЦПК України, ст.ст. 526, 625, 1054 ЦК України, суд – 
В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ІННОВА НОВА», адреса: м. Київ, Верхній Вал 10, код ЄДРПОУ 44127243, заборгованість за договором про надання грошових коштів у позику від 29.05.2025 № 8353760525 в сумі 18 291 грн. 70 коп. та судовий збір в сумі 1 372 грн. 17 коп., а всього 19 663 грн. 87 коп.
В решті позовних вимог – відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 
Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

ГОЛОВУЮЧИЙ:

Повний текст судового рішення складено 15 квітня 2026 року.