Справа № 521/4337/25 
Провадження № 2/521/434/26
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20.04.2026 року          м. Одеса

Хаджибейський районний суд міста Одеси у складі:
головуючого судді – Леонова О.С., 
за участю секретаря судового засідання – Должненко В.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРДЕБТ ПЛЮС», ОСОБА_2 про визнання недійсним договору купівлі-продажу прав вимоги та витребування нерухомого майна, -

В С Т А Н О В И В:

1. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідачів
 
У березні 2025 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРДЕБТ ПЛЮС» та ОСОБА_2 , у якому просить суд:
1.Визнати недійсним договір купівлі-продажу прав вимоги № 2083/К від 15.11.2019 року, укладений між АТ «Дельта Банк» та ТОВ «УКРДЕБТ ПЛЮС», в частині відступлення права вимоги за кредитним договором № 11304722000 від 27.02.2008 року та договором поруки № 182794 від 27.02.2008 року;
2.Витребувати нерухоме майно – квартиру загальною площею 61.8 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 , від ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 .
Позовні вимоги обґрунтовані наступним, 27 лютого 2008 року між позивачкою та АКІБ «УкрСиббанк» було укладено кредитний договір на суму 80 000 доларів США. На забезпечення зобов`язань укладено іпотечний договір щодо спірної квартири. Згодом право вимоги перейшло до ПАТ «Дельта Банк». У 2014 році заочним рішенням Малиновського районного суду м. Одеси з позивачки було стягнуто заборгованість у розмірі 1 018 306,68 грн. 15.11.2019 року ПАТ «Дельта Банк» відступило право вимоги ТОВ «УКРДЕБТ ПЛЮС» за договором № 2083/К. Позивачка вважає цей договір незаконним, оскільки він покладає на неї надмірний тягар (сформовано непідтверджену заборгованість, відмінну від суми за рішенням суду), а фінансова компанія не довела належного переходу прав. Крім того, позивачка зазначає, що відчуження спірної квартири на користь ОСОБА_2 відбулося з грубим порушенням вимог законодавства. ТОВ «УКРДЕБТ ПЛЮС» не вчинило дій щодо законного звернення стягнення на іпотечне майно (не було рішення суду чи виконавчого напису нотаріуса, не надіслано повідомлення за 30 днів відповідно до ст. 38 Закону України «Про іпотеку»). Більше того, відчуження відбулося 06.02.2023 року — всупереч мораторію, встановленому пунктом 5-2 Прикінцевих положень Закону України «Про іпотеку» на період дії воєнного стану. Оскільки майно вибуло з володіння позивачки поза її волею та незаконно, воно підлягає витребуванню у добросовісного набувача ОСОБА_2 на підставі ст. 387, 388 ЦК України (т.1. а.с. 14-28).
05 травня 2025 року представник ТОВ «УКРДЕБТ ПЛЮС» подав відзив на позовну заяву, в якому вимоги позивачки не визнав у повному обсязі та просив відмовити у їх задоволенні з огляду на таке: Відповідач набув право вимоги абсолютно правомірно на відкритих торгах (аукціоні) через систему ProZorro.Sale у процедурі ліквідації ПАТ «Дельта Банк», що підтверджується загальнодоступними даними та протоколами торгів. Відступлення права вимоги не потребує згоди боржника (ст. 516 ЦК України), а сама лише незгода з розміром боргу не є підставою для визнання договору цесії недійсним. Позивачка не довела, яким саме чином оспорюваний договір порушує її права. Щодо витребування квартири, ТОВ «УКРДЕБТ ПЛЮС» вказує, що набуло право власності на предмет іпотеки 18 жовтня 2021 року (до введення воєнного стану), що підтверджується записом № 44543963 у Державному реєстрі речових прав. Відтак, під час продажу квартири ОСОБА_2 06.02.2023 року Товариство діяло не як іпотекодержатель, що реалізує предмет іпотеки за ст. 38 Закону України «Про іпотеку», а як повноправний власник майна (ст. 319 ЦК України). ОСОБА_2 є добросовісним набувачем, який придбав майно покладаючись на чинні та легітимні відомості Державного реєстру. Витребування майна у добросовісного набувача у цій ситуації покладе на нього індивідуальний та надмірний тягар, що порушує статтю 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (т.1. а.с. 121-133).
Відповідач ОСОБА_2 у встановлений судом строк відзив на позовну заяву не подав, позицію щодо заявлених вимог не висловив.
2. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі
 
20.03.2025 року через систему «Електронний суд» надійшла позовна заява ОСОБА_1 . Разом із позовом представник позивачки подав клопотання про витребування доказів (реєстраційної справи з Одеської міської ради та копії договору купівлі-продажу прав вимоги від приватного нотаріуса).
10.04.2025 року ухвалою судді позовну заяву було залишено без руху у зв`язку з недоліками оформлення (відсутність РНОКПП, контактних даних, звіту про оцінку майна для визначення ціни позову та недоплата судового збору).
17.04.2025 року позивачкою усунуто вказані недоліки.
21.04.2025 року ухвалою суду відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження; призначено підготовче судове засідання на 29.05.2025 року.
05.05.2025 року від представника ТОВ «УКРДЕБТ ПЛЮС» надійшов відзив на позовну заяву з доданими доказами.
22.05.2025 року представник позивачки подав клопотання про відкладення розгляду у зв`язку із зайнятістю в іншому судовому процесі (Миколаївський ОАС).
29.05.2025 року представник позивачки подав клопотання про відкладення підготовчого засідання та продовження строків у зв`язку із хворобою позивачки.
10.07.2025 року представник ТОВ «УКРДЕБТ ПЛЮС» подав заперечення на клопотання про витребування доказів, вказавши на їх необґрунтованість та добровільно долучивши до матеріалів справи витяги з договору відступлення права вимоги № 2083/К.
30.07.2025 року ухвалою суду клопотання представника позивача про витребування доказів було задоволено повністю; оголошено перерву в підготовчому засіданні для виконання ухвали.
18.11.2025 року представник позивачки подав клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку із власною хворобою та хворобою позивачки.
30.11.2025 року представник позивачки подав клопотання про проведення наступного судового засідання в режимі відеоконференції.
04.12.2025 року представник позивачки подав заяву про проведення підготовчого засідання без його участі. Цього ж дня, ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 20 січня 2026 року; клопотання про участь у режимі відеоконференції задоволено.
20.01.2026 року представник позивачки подав клопотання про долучення до матеріалів справи додаткових доказів, а саме: постанови Одеського апеляційного суду у справі № 521/13070/23 від 09.12.2025 року, обґрунтовуючи це її преюдиційним значенням для вирішення даного спору.
У судовому засіданні під час розгляду справи по суті представник позивачки адвокат Івахов В.В. позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити з підстав, викладених у заявах по суті спору. Позивач у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив.
Представник Відповідача ТОВ «УКРДЕБТ ПЛЮС» адвокат Земляков О.А. заперечував проти позову, просив відмовити у його задоволенні в повному обсязі, спираючись на доводи відзиву.
Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив.
3. Фактичні обставини справи, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин
Суд, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, встановив такі фактичні обставини.
Щодо виникнення основного та забезпечувального зобов`язань: 
27 лютого 2008 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк») та ОСОБА_1 було укладено Договір про надання споживчого кредиту № 11304722000 (у подальшому реєстраційний номер змінено на № 11304722001), за умовами якого позичальниця отримала кредитні кошти в розмірі 80 000,00 доларів США зі строком повернення до 27.02.2026 року.
З метою забезпечення виконання зобов`язань за вказаним кредитним договором, 24 лютого 2008 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 було укладено Договір іпотеки, який 27 лютого 2008 року посвідчено приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Калінюком О.Б. та зареєстровано в реєстрі за № 534. Предметом іпотеки виступило нерухоме майно: двокімнатна квартира загальною площею 61,8 кв.м., житловою площею 31,8 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1 (далі — Спірна квартира, Предмет іпотеки). Ринкова вартість об`єкта на момент укладення договору була визначена сторонами у розмірі 523 690,00 грн (п. 1.2 Договору іпотеки). Крім того, пунктом 5.2.1 Договору іпотеки сторони погодили іпотечне застереження про позасудове врегулювання шляхом передачі іпотекодержателю права власності на Предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання у порядку, встановленому Законом України «Про іпотеку».
Також виконання кредитного зобов`язання було забезпечено Договором поруки № 182794 від 27.02.2008 року, укладеним із ОСОБА_3 .
Щодо переходу прав вимоги: 
08 грудня 2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено Договір купівлі-продажу прав вимоги, посвідчений приватним нотаріусом КМНО Шевченко Д.Г. за реєстровим № 2949, за яким до ПАТ «Дельта Банк» перейшло право вимоги за вищевказаними кредитним та іпотечним договорами.
У зв`язку з неналежним виконанням ОСОБА_1 своїх зобов`язань, ПАТ «Дельта Банк» звернулося до суду. Заочним рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 28 квітня 2014 року у справі № 521/1603/14-ц позов ПАТ «Дельта Банк» було задоволено: стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 заборгованість за кредитним договором № 11304722000 у загальному розмірі 1 018 306,68 грн. Рішення набрало законної сили. У межах примусового виконання вказаного рішення, 21.04.2019 року Першим Малиновським ВДВС м. Одеса було відкрито виконавче провадження № 58948904.
15 листопада 2019 року, в межах процедури ліквідації ПАТ «Дельта Банк», за результатами відкритих торгів (аукціону), оформлених протоколом № UA-EA-2019-09-19-000002-b від 23.10.2019 року, між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «УКРДЕБТ ПЛЮС» було укладено Договір купівлі-продажу прав вимоги № 2083/К. Договір посвідчений приватним нотаріусом КМНО Шевченко І.Л. та зареєстрований у реєстрі за № 2019. Згідно з умовами цього договору та Додатками № 1, № 2 до нього, до ТОВ «УКРДЕБТ ПЛЮС» перейшло право вимоги за кредитним договором № 11304722000 від 27.02.2008 року та забезпечувальними договорами, укладеними з ОСОБА_1 .
Договір був нотаріально посвідчений приватним нотаріусом КМНО Шевченко І.Л. 15.11.2019 року за реєстровим № 2019 (копія договору разом з додатками міститься в матеріалах справи (т.2, а.с. 15). Згідно зі ст. 24 Закону України «Про іпотеку», відступлення прав за іпотечним договором підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. У матеріалах справи наявні докази дотримання цієї вимоги (Інформаційна довідка № 291023423, згідно з якою ТОВ «УКРДЕБТ ПЛЮС» зареєструвало своє право іпотекодержателя (т.1. а.с. 90-93).
Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 31 березня 2020 року у справі № 521/1603/14-ц заяву ТОВ «УКРДЕБТ ПЛЮС» задоволено та здійснено заміну стягувача у виконавчому провадженні з ПАТ «Дельта Банк» на його правонаступника — ТОВ «УКРДЕБТ ПЛЮС». Постановою державного виконавця від 06.10.2021 року відповідні зміни були внесені до АСВП.
Щодо процедури звернення стягнення на предмет іпотеки: 
16 квітня 2020 року новий кредитор та іпотекодержатель — ТОВ «УКРДЕБТ ПЛЮС» направило на адресу іпотекодавиці ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ) письмову Вимогу № 2224561/СК392 про усунення порушень основного зобов`язання. У вимозі зазначалося, що станом на 09.12.2019 заборгованість за кредитом складає 194 312,27 доларів США (що еквівалентно 4 610 017,61 грн), та містилося попередження про те, що у разі невиконання цієї вимоги протягом 30-денного строку, ТОВ «УКРДЕБТ ПЛЮС» зверне стягнення на предмет іпотеки (Спірну квартиру) в порядку ст. 37, 38 Закону України «Про іпотеку». Згідно з наявним у матеріалах справи оригіналом рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення Укрпошти (штрихкодовий ідентифікатор 0303606585040), вказану Вимогу ОСОБА_1 отримала особисто під підпис 11 червня 2020 року (том 2, а.с. 62). Заборгованість у визначений строк погашена не була.
21 вересня 2021 року суб`єктом оціночної діяльності ТОВ «Експертна оцінка майнових прав» було складено Звіт про оцінку Спірної квартири, згідно з яким її ринкова вартість станом на дату оцінки становила 587 558,00 грн (еквівалент 22 000 доларів США).
18 жовтня 2021 року державним реєстратором Фонтанської сільської ради Одеського району Одеської області Івановим І.В. розглянуто заяву ТОВ «УКРДЕБТ ПЛЮС» та прийнято Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 61023573. На підставі іпотечного застереження (договору іпотеки від 27.02.2008) та договору відступлення права вимоги (від 15.11.2019) зареєстровано право приватної власності на Спірну квартиру за ТОВ «УКРДЕБТ ПЛЮС» (номер запису про право власності: 44543963), що підтверджується Інформаційними довідками з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
Щодо відчуження майна добросовісному набувачу: 
Після набуття права власності на предмет іпотеки, 06 лютого 2023 року між ТОВ «УКРДЕБТ ПЛЮС» (як продавцем) та ОСОБА_2 (як покупцем) було укладено Договір купівлі-продажу Спірної квартири. Договір посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Червинською Н.Є. за реєстровим № 35. Згідно з Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (індексний номер: 322048796 від 06.02.2023), право власності на об`єкт нерухомості (реєстраційний номер 2482673151100) зареєстровано за ОСОБА_2 , а запис про обтяження іпотекою переведено у статус «Іпотека припинена».
Спірні правовідносини між сторонами виникли з приводу оспорювання позивачкою дійсності правочину щодо відступлення права вимоги (договору № 2083/К) у зв`язку з її незгодою із визначеним розміром заборгованості, а також з приводу законності процедури звернення стягнення на іпотечне майно шляхом реєстрації права власності за фінансовою установою та подальшого його відчуження третій особі (Відповідачу ОСОБА_2 ). Зокрема, позивачка вважає, що звернення стягнення відбулося з порушенням законодавства, без належного повідомлення, та в період дії мораторію, введеного у зв`язку з воєнним станом, через що майно вибуло з її володіння поза її волею та підлягає віндикації (витребуванню) від кінцевого набувача на підставі ст. 387, 388 ЦК України. Натомість Відповідач ТОВ «УКРДЕБТ ПЛЮС» наполягає на правомірності переходу права власності на предмет іпотеки у 2021 році (до початку збройної агресії та дії мораторію) та вказує на статус Відповідача 2 як добросовісного набувача. Відтак, спір стосується захисту речових та зобов`язальних прав сторін у межах механізмів, передбачених ЦК України та Законом України «Про іпотеку».
4. Докази, відхилені судом, та мотиви їх відхилення.
Суд відхиляє посилання Позивача на відсутність доказів підтвердження переходу права вимоги саме на суму заборгованості, оскільки розмір заборгованості був встановлений рішенням суду у 2014 році, а обсяг прав, що перейшли до нового кредитора, визначений Договором № 2083/К, який укладено за результатами публічного аукціону Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.
Також суд критично оцінює твердження Позивача про те, що вона дізналася про порушення свого права лише 22.05.2023 року, оскільки зміна стягувача у судовому порядку відбувалася у 2020 році за участю сторін, а інформація з державних реєстрів є відкритою. Проте, оскільки суд відмовляє у позові по суті, питання застосування позовної давності судом не вирішується.
5. Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову
Суд, проаналізувавши доводи Позивача та заперечення Відповідача 1, дійшов наступних висновків щодо кожної із заявлених позовних вимог.
Щодо вимоги про визнання недійсним договору купівлі-продажу прав вимоги № 2083/К від 15.11.2019 року
Позивачка обґрунтовує недійсність договору тим, що сума відступленої заборгованості, зазначена в ньому, сформована безпідставно, не підтверджена документально та суттєво перевищує суму боргу, стягнуту за заочним рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 28 квітня 2014 року. Позивачка вважає, що це покладає на неї надмірний тягар і порушує її права як боржника.
Оцінюючи цей аргумент, суд зазначає таке. Відповідно до ч. 1 ст. 512, ст. 514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Згідно з ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника.
Відступлення права вимоги (цесія) — це факт заміни особи у зобов`язанні, який є правовим результатом відповідного договору. Як роз`яснила Велика Палата Верховного Суду у постанові від 22 травня 2024 року у справі № 754/8750/19, чинним законодавством не встановлено підстав недійсності договору щодо відступлення права вимоги у разі передачі вимоги за зобов`язанням, з розміром якого сторона (боржник) не погоджується. Вади предмета договору (оспорювання розміру вимоги) не можуть впливати на дійсність договору цесії між первісним та новим кредитором. Сама лише недійсність вимоги (або незгода з її розміром) зумовлює відповідальність первісного кредитора перед новим кредитором, але не зумовлює недійсності відповідного договору.
Сам по собі факт укладення договору про відступлення права вимоги не створює для позивачки безумовного обов`язку сплатити борг саме у такому розмірі, який зазначено в оспорюваному договорі. У разі пред`явлення до неї вимог новим кредитором, вона не позбавлена права висувати заперечення проти таких вимог, які вона мала проти первісного кредитора (ст. 518 ЦК України), посилаючись, зокрема, на рішення суду від 28.04.2014 року.
Крім того, суд враховує, що перехід права вимоги від ПАТ «Дельта Банк» до ТОВ «УКРДЕБТ ПЛЮС» відбувся на підставі Договору № 2083/К, укладеного за результатами відкритих електронних торгів (аукціону) у межах процедури ліквідації банку через систему ProZorro.Sale. Договір був нотаріально посвідчений приватним нотаріусом КМНО Шевченко І.Л. 15.11.2019 року за реєстровим № 2019 (копія договору разом з додатками міститься в матеріалах справи (т.2, а.с. 15). Згідно зі ст. 24 Закону України «Про іпотеку», відступлення прав за іпотечним договором підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. У матеріалах справи наявні докази дотримання цієї вимоги (Інформаційна довідка № 291023423, згідно з якою ТОВ «УКРДЕБТ ПЛЮС» зареєструвало своє право іпотекодержателя (т.1. а.с. 90-93)
Таким чином, ТОВ «УКРДЕБТ ПЛЮС» набуло статусу законного іпотекодержателя належним чином. Позивачкою не доведено наявності підстав, передбачених ст. 203, 215 ЦК України, для визнання оспорюваного правочину недійсним. Отже, ця позовна вимога є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.
Щодо вимоги про витребування нерухомого майна від ОСОБА_2 (віндикації)
Позивачка вимагає витребувати Спірну квартиру від Відповідача ОСОБА_2 , посилаючись на те, що ТОВ «УКРДЕБТ ПЛЮС» незаконно відчужило її. Аргументи позивачки ґрунтуються на тому, що: 1) не було рішення суду чи виконавчого напису нотаріуса; 2) порушено ст. 38 Закону України «Про іпотеку» (не надіслано повідомлення за 30 днів про продаж); 3) відчуження 06.02.2023 року відбулося всупереч мораторію, введеному під час воєнного стану; 4) майно вибуло з володіння поза волею позивачки.
Оцінюючи ці доводи, суд встановив, що позивачка невірно трактує правові підстави та механізми реалізації предмета іпотеки, передбачені статтями 37 та 38 Закону України «Про іпотеку».
Як підтверджується Рішенням про державну реєстрацію прав № 61023573 від 20.10.2021 та Інформаційними довідками з Державного реєстру, ТОВ «УКРДЕБТ ПЛЮС» набуло право власності на Спірну квартиру 18 жовтня 2021 року. Набуття права власності відбулося на підставі п. 5.2.1 Договору іпотеки від 27.02.2008 року (іпотечне застереження) в порядку, передбаченому ст. 37 Закону України «Про іпотеку» (передача іпотекодержателю права власності в рахунок виконання основного зобов`язання), а не шляхом продажу від імені іпотекодавця третій особі (ст. 38). Намір звернути стягнення саме в такий спосіб підтверджується Вимогою ТОВ «УКРДЕБТ ПЛЮС» № 2224561/СК392 від 16.04.2020, яку ОСОБА_1 отримала особисто 11.06.2020 року, що спростовує її доводи про неповідомлення.
Відповідно, укладаючи 06 лютого 2023 року Договір купівлі-продажу Спірної квартири з ОСОБА_2 , ТОВ «УКРДЕБТ ПЛЮС» розпоряджалося майном вже не як іпотекодержатель, а як повноправний власник відповідно до статті 319 ЦК України. Як вірно зазначив Касаційний цивільний суд у постанові від 26 травня 2021 року у справі № 705/5748/14-ц, механізм ст. 38 Закону «Про іпотеку» застосовується до продажу предмета іпотеки іпотекодержателем від свого імені, але до набуття ним права власності на це майно. Оскільки Товариство вже було власником з 2021 року, посилання позивачки на порушення ст. 38 Закону під час укладення договору з ОСОБА_2 у 2023 році є явно безпідставним.
Також є необґрунтованим аргумент позивачки щодо порушення мораторію на період дії воєнного стану (п. 5-2 Прикінцевих положень Закону України «Про іпотеку»). Воєнний стан в Україні був введений 24 лютого 2022 року, а відповідний мораторій — з березня 2022 року. Оскільки право власності перейшло до кредитора 18 жовтня 2021 року (до введення мораторію), станом на момент початку дії заборон майно вже не належало фізичній особі ( ОСОБА_1 ), а було власністю юридичної особи. Відтак, мораторій до продажу квартири Товариством у 2023 році не застосовується.
Щодо питання «волі власника» та добросовісності набувача (ст. 387, 388 ЦК України)
Відповідно до ч. 1 ст. 388 ЦК України, власник має право витребувати майно від добросовісного набувача лише у разі, якщо майно вибуло з володіння власника поза його волею.
Суд зазначає, що власник ( ОСОБА_1 ), яка добровільно уклала договір іпотеки та погодила в ньому іпотечне застереження (розділ 5 Договору іпотеки від 27.02.2008), тим самим виразила свою волю на можливе відчуження майна (перехід права власності до іпотекодержателя) у разі невиконання нею основного зобов`язання. Оскільки ТОВ «УКРДЕБТ ПЛЮС» звернуло стягнення на предмет іпотеки як легітимний іпотекодержатель на підставі узгодженого сторонами договору, Спірна квартира не вважається такою, що вибула з володіння позивачки поза її волею.
Відповідач ОСОБА_2 , є добросовісним набувачем майна. Згідно зі статтею 330 ЦК України та правовою позицією Великої Палати Верховного Суду (постанова від 23 жовтня 2019 року у справі № 922/3537/17, постанова від 02 листопада 2021 року у справі № 925/1351/19), добросовісна особа, яка придбаває нерухоме майно, вправі покладатися на відомості Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. На момент укладення договору купівлі-продажу (06.02.2023) власником Спірної квартири у Реєстрі значилося ТОВ «УКРДЕБТ ПЛЮС», і в Реєстрі були відсутні відомості про будь-які арешти, обтяження чи судові спори. ОСОБА_2 діяв добросовісно і розумно, не знав і не міг знати про претензії попереднього власника.
Як наголосила Велика Палата Верховного Суду у постанові від 21 вересня 2022 року у справі № 908/976/19, добросовісний набувач не повинен перевіряти історію переходів майна за відсутності обтяжень у Реєстрі. Витребування майна у добросовісного набувача у такій ситуації (коли первісне вибуття відбулося з волі власника в рамках іпотеки) поклало б на ОСОБА_2 «індивідуальний та надмірний тягар», що є порушенням статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Отже, правила ст. 388 ЦК України щодо віндикації майна у даному випадку не підлягають застосуванню, і позовна вимога про витребування квартири задоволенню не підлягає.
6. Чи були і ким порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси, за захистом яких мало місце звернення до суду
Суд, оцінивши надані докази та доводи сторін, дійшов висновку, що права, свободи чи законні інтереси позивачки ОСОБА_1 з боку Відповідачів не були порушені, невизнані або оспорені. Відступлення права вимоги за кредитним та іпотечним договорами від ПАТ «Дельта Банк» до ТОВ «УКРДЕБТ ПЛЮС» відбулося у встановленому законом порядку, без порушень процедури, з належним нотаріальним посвідченням та державною реєстрацією. Вибуття Спірної квартири з власності позивачки стало законним та правомірним наслідком її тривалого (з 2014 року) невиконання кредитних зобов`язань та реалізації іпотекодержателем (Відповідачем ТОВ «УКРДЕБТ ПЛЮС») свого права на позасудове звернення стягнення на предмет іпотеки (шляхом набуття права власності у 2021 році). Відповідач ОСОБА_2 набув майно у законний спосіб як добросовісний набувач. Завданням цивільного судочинства є захист саме порушених прав; за відсутності факту порушення права позивачки відсутні підстави для судового захисту.
7. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування
Відповідно до частини першої статті 15 Цивільного кодексу України (далі — ЦК України) кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Захист цивільних прав — це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Згідно з частиною першою статті 16 ЦК України та частиною першою статті 4 Цивільного процесуального кодексу України (далі — ЦПК України) кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Суд застосував зазначені норми як основоположні принципи, що визначають: право на судовий захист виникає лише за умови доведеності факту порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права особи. Встановивши відсутність порушених прав позивачки оспорюваними правочинами, суд дійшов висновку про безпідставність позовних вимог.
Згідно із частинами першою, другою статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою–третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.
Суд застосував ці норми для правової оцінки дійсності договору відступлення права вимоги № 2083/К. Зважаючи на те, що сама по собі незгода боржника з розміром відступленої грошової вимоги не суперечить актам цивільного законодавства та не є визначеною законом підставою для визнання правочину недійсним, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову в цій частині.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512, статті 514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Частиною першою статті 516 ЦК України передбачено, що заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
Зазначені норми матеріального права застосовано судом для обґрунтування правомірності та дійсності переходу права вимоги за кредитним та іпотечним договорами від ПАТ «Дельта Банк» до ТОВ «УКРДЕБТ ПЛЮС» на підставі нотаріально посвідченого договору, що відбулося без обов`язкового отримання згоди позивачки.
Частиною першою статті 319 ЦК України визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Суд керувався цією нормою під час оцінки дій ТОВ «УКРДЕБТ ПЛЮС» щодо укладення 06 лютого 2023 року договору купівлі-продажу Спірної квартири з ОСОБА_2 . Оскільки Товариство на той момент вже набуло право власності на об`єкт нерухомості (з 18 жовтня 2021 року), воно реалізовувало свої правомочності власника, а не діяло як іпотекодержатель в порядку статті 38 Закону України «Про іпотеку».
Відповідно до статті 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Згідно з пунктом 3 частини першої статті 388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. За змістом статті 330 ЦК України, якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до статті 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього.
Ці норми застосовано судом для вирішення віндикаційної вимоги позивачки. Враховуючи, що вибуття майна з володіння іпотекодавиці відбулося на підставі погодженого нею іпотечного застереження (тобто за її волею), а Відповідач ОСОБА_2 є добросовісним набувачем, який покладався на легітимні відомості Державного реєстру речових прав, суд не знайшов правових підстав для витребування Спірної квартири.
Відповідно до частини першої статті 37 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі. Згідно з абзацом третім частини першої статті 17 Закону України «Про іпотеку» іпотека припиняється у разі набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки.
Зазначені норми застосовано судом для встановлення факту законності переходу права власності на предмет іпотеки до Відповідача ТОВ «УКРДЕБТ ПЛЮС» у позасудовому порядку 18 жовтня 2021 року, що спростовує доводи позивачки про порушення процедури звернення стягнення.
Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі — Конвенція) передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи.
Суд застосував зазначену норму Конвенції, керуючись практикою Європейського суду з прав людини та Великої Палати Верховного Суду, мотивуючи відмову у витребуванні майна тим, що позбавлення добросовісного набувача ( ОСОБА_2 ) права власності на законно придбану нерухомість за відсутності порушень з його боку, поклало б на нього індивідуальний та надмірний тягар, що є несумісним із гарантіями статті 1 Першого протоколу до Конвенції.
8. Норми права, на які посилалися сторони, які суд не застосував, та мотиви їх незастосування
Суд не застосував статтю 38 Закону України «Про іпотеку», на порушення якої (ненадсилання повідомлення за 30 днів про намір продати майно) посилалася позивачка. Мотив незастосування: ця норма регулює порядок продажу предмета іпотеки іпотекодержателем від імені іпотекодавця третій особі. У даній справі Відповідач ТОВ «УКРДЕБТ ПЛЮС» реалізував свої вимоги за ст. 37 Закону (набувши квартиру у свою власність у 2021 році), а у 2023 році продавав майно ОСОБА_2 вже як його повноправний власник, а не як іпотекодержатель. Отже, процедура ст. 38 до правовідносин 2023 року не застосовується.
Суд не застосував пункт 5-2 Прикінцевих положень Закону України «Про іпотеку» (в редакції Закону № 2120-IX), на який посилалася позивачка як на підставу мораторію під час воєнного стану. Мотив незастосування: мораторій зупиняє дію статей 37, 38 Закону щодо нерухомості, що належить фізичним особам. Судом встановлено, що право власності на квартиру перейшло до ТОВ «УКРДЕБТ ПЛЮС» (юридичної особи) 18 жовтня 2021 року, тобто задовго до введення в Україні воєнного стану (24 лютого 2022 року) та дії вказаного мораторію. На момент продажу квартири ОСОБА_2 (06.02.2023) майно вже не належало фізичній особі-іпотекодавцю, тому мораторій не порушено.
З огляду на викладене, позовні вимоги є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.
Керуючись ст.ст. 12, 13, 76-81, 141, 259, 263-265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1.У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРДЕБТ ПЛЮС», ОСОБА_2 про визнання недійсним договору купівлі-продажу прав вимоги та витребування нерухомого майна – відмовити повністю.
2.Судові витрати, пов`язані з розглядом справи, залишити за позивачем.
3.Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
4.Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
5.Відомості про учасників справи:
-Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_3 .
-Відповідач 1: Товариство з обмеженою відповідальністю «УКРДЕБТ ПЛЮС», код ЄДРПОУ 43212924, місцезнаходження: 04073, м. Київ, проспект Степана Бандери, 28-А.
-Відповідач 2: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_4 .
Дата складання повного тексту судового рішення 20.04.2026 року.

Суддя          О.С. Леонов

20.04.26