ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ  

14 квітня 2026 року 	м.Суми	

Справа №587/272/26 
Номер провадження 22-ц/816/1886/26

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - Черних О. М. (суддя-доповідач),
суддів - Петен Я. Л. , Замченко А. О. 
за участю секретаря судового засідання -Овчаренко М.В. 
розглянув у порядку спрощеного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої звернувся адвокат Луніка Т.Я., на ухвалу Сумського районного суду Сумської області від 02 березня 2026 року, постановлену під головуванням судді Вортоломей І.Г., у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Сумський відділ державної виконавчої служби у Сумському районі Сумської області Сумського міжрегіонального управління Міністерства юстиції, Національне антикорупційне бюро України про визнання права на частку у спільному майні подружжя, 
УСТАНОВИВ:
1.Описова частина
27 лютого 2026 року представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Луніка Т. Я., звернувся до суду із заявою про забезпечення позову, в якій просить вжити заходів щодо забезпечення позову шляхом зупинення виконавчого провадження №80334999 від 24 лютого 2026 року, відкритого Сумським ВДВС СМРУ Мін`юсту. Свою заяву обґрунтовує тим, що позивачу стало відомо з Єдиного реєстру боржників, що відносно відповідача ОСОБА_2 . Сумським ВДВС СМРУ Мін`юсту відкрито виконавче провадження №80334999, категорія стягнення - конфіскація у справах з вчинення корупційного та пов`язаного з корупцією правопорушення (крім спецконфіскації). Зазначає, що внаслідок виконання виконавчого провадження №80334999 буде проведено примусове безоплатне вилучення майна, яке належить ОСОБА_2 , на половину якого позивачка просить суд визнати право власності, як на частку у спільному майні подружжя. Вважає, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду у цій справі, у випадку продовження виконавчого провадження буде завдано шкоду майновим інтересам позивачки, вона буде змушена звертатись додатково з окремими позовами, якими визнавати незаконними дії чи рішення державної виконавчої служби, та нести додаткові витрати, пов`язані з розглядом справ у судах та інших компетентних органах.
Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції
Ухвалою Сумського районного суду Сумської області від 02.03.2026 у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Сумський відділ державної виконавчої служби у Сумському районі Сумської області Сумського міжрегіонального управління Міністерства юстиції, Національне антикорупційне бюро України про визнання права на частку в спільному майні подружжя - відмовлено.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги
У апеляційній скарзі ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Луніка Т.Я., посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати ухвалу Сумського районного суду Сумської області від 02 березня 2026 року, ухвалити нове судове рішення про задоволення заяви про забезпечення позову.
Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що суд першої інстанції під час винесення рішення не врахував того, що у разі невжиття заходів забезпечення позову це може призвести до конфіскації всього майна, яке належить відповідачу ОСОБА_2 , що в свою чергу обмежить право власності самої позивачки і усунути негативні наслідки буде неможливо. 
Надходження апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09 березня 2026 року справу передано судді-доповідачеві – Черних О.М.
Ухвалою Сумського апеляційного суду від 13 березня 2026 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Луніка Т.Я., залишено без руху.
Ухвалою Сумського апеляційного суду у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ від 19 березня 2026 року відкрито апеляційне провадження в указаній справі.
Ухвалою Сумського апеляційного суду у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ від 19 березня 2026 року справу призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні. 
Відзив на апеляційну скаргу не надійшов.
Позиція апеляційного суду 
У судове засідання належним чином повідомлені апеляційним судом про дату, час і місце розгляду цієї справи ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та представники третіх осіб не з`явились, про причини своєї неявки апеляційний суд не сповістили, клопотань про відкладення розгляду цієї справи апеляційному суду не подавали.
За змістом ст. 372 ч. 2 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи апеляційним судом.
При вищевикладених обставинах, на підставі ст.ст.371-372 ЦПК України апеляційний суд ухвалив розглядати дану справу у даному судовому засіданні за відсутності учасників справи, які не з`явились. 
2. Мотивувальна частина
Частиною третьою статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Згідно з ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, представника ОСОБА_1 , адвоката Луніки Т.Я., дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга позивачки ОСОБА_1 не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Мотиви з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права
Відповідно до частини першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Розглянувши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанцій норм матеріального і процесуального права в межах вимог, заявлених в суді першої інстанції, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції відповідає вимогам цивільного процесуального законодавства України. 
Фактичні обставини справи
Як убачається з матеріалів справи, позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просить визнати право власності на частку у спільному майні подружжя, а саме на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; земельну ділянку, кадастровий номер 5920910100:04:001:0019, що розташована на території Буринської міської ради Конотопського району, Сумської області; земельну ділянку, кадастровий номер 5924789100:12:002:0228 та кадастровий номер 5924789100:12:002:0229, які розташовані за адресою: АДРЕСА_2 ; автомобіль NISSAN X-TRAIL 2.0, 2010 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , VIN НОМЕР_2 , придбаний 30 березня 2011 року.
Як вбачається з інформаційної довідки з Єдиного реєстру боржників від 25.02.2026 Сумський ВДВС СМРУ Мін`юсту перебуває виконавче провадження № 80334999 відносно боржника ОСОБА_2 , заведене на підставі рішення Вищого антикорупційного суду, категорія стягнення- конфіскація у справах з вчинення корупційного та пов`язаного з корупцією правопорушення (а.с. 2зв.) 
Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 456397519 від 12.12.2025 на майно ОСОБА_2 накладено арешт, обтяжувач – Національне антикорупційне бюро України (а.с. 4-6) 
Мотивувальна частина та застосовані норми права
Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
У частині другій статті 149 ЦПК України передбачено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Верховний Суд у постанові від 06 грудня 2023 року у справі № 199/5431/20 виклав висновок про те, що «метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, у тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення. Суд застосовує заходи забезпечення позову у разі, якщо існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в справі. Забезпечення позову - це тимчасове обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову».
Заява про забезпечення позову повинна містити, зокрема, обґрунтування необхідності забезпечення позову (пункт 3 частини першої статті 151 ЦПК України).
Обґрунтування необхідності забезпечення позову полягає у доказуванні обставин, з якими пов`язано вирішення заяви про забезпечення позову. Крім того, особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна довести відповідність (адекватність) засобу забезпечення позову.
У частині першій статті 150 ЦПК України визначено перелік видів забезпечення позову, зокрема позов забезпечується: забороною вчиняти певні дії (пункт 2); зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту (пункт 5).
Відповідно до частини третьої статті 150 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.
Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має пересвідчитися, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.
У постанові Верховного Суду від 04 липня 2023 року у справі № 359/3016/21 викладено висновок про те, що «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, з майновими наслідками заборони відповідачу здійснювати певні дії».
Ці обставини є істотними і необхідними для забезпечення позову.
Верховний Суд у постанові від 17 січня 2024 року у справі № 522/3999/23 вказував наступне: «Інститут забезпечення позову - це сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим
Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.
Обґрунтування необхідності забезпечення позову полягає у доказуванні обставин, з якими пов`язано вирішення заяви про забезпечення позову. Крім того, особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна довести відповідність (адекватність) засобу забезпечення позову.
Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, у тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.
Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів».
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 вказано, що «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. […] Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову».
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 15 вересня 2020 року у справі № 753/22860/17 зазначила, що: «умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання. Конкретний захід забезпечення позову буде співмірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача».
У постанові Верховного Суду від 12 лютого 2024 року у справі № 199/1359/23 міститься висновок про те, що «при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу».
Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.
З матеріалів справи вбачається, що на виконанні у Сумському ВДВС СМРУ Мін`юсту знаходиться виконавчий документ, виданий Вищим антикорупційним судом, щодо конфіскації майна, що належить ОСОБА_2 .
У постанові від 06 грудня 2023 року у справі № 361/8953/21 Верховний Суд вказував, що «недопустимо забезпечувати позов шляхом зупинення виконання судових рішень, що набрали законної сили».
Отже, обраний позивачкою ОСОБА_1 у цій справі спосіб забезпечення позову фактично зупиняє виконання судового рішення Вищого антикорупційного суду, оскільки у даному випадку, забезпечення позову шляхом зупинення продажу арештованого нерухомого майна, перешкоджає виконанню судового рішення у іншій справі, що виходить за межі мети забезпечення позову.
Згідно зі статтею 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.
Зупинення продажу арештованого нерухомого майна порушує права стягувача у виконавчому провадженні, відтак обраний позивачем спосіб забезпечення позову не відповідає його меті і завданням цивільного судочинства та є неспівмірним із заявленими позивачем вимогами.
Подібні висновки, викладені у постановах Верховного Суду від 24 червня 2021 року у справі № 310/9167/20, від 29 вересня 2021 року у справі № 638/5084/20.
З огляду на наведене, суд першої інстанції постановляючи рішення про відмову у забезпеченні позову шляхом зупинення виконавчого провадження прийшов до правильного висновку, з яким колегія суддів погоджується.
У контексті дотримання балансу прав та інтересів позивача, а також третіх осіб, права яких порушуються у зв`язку із застосуванням спірного заходу забезпечення позову, колегія суддів звертає увагу на необхідність дотримання загальних засад цивільного законодавства, таких як справедливість, добросовісність та розумність.
Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги
Відповідно до п.1 ч.1 ст.374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Згідно з ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Ухвалене судом рішення відповідає вимогам ст. 263 ЦПК України, підстав для його скасування за доводами апеляційної скарги не вбачається.
Керуючись ст. ст. 367; 374 ч. 1 п. 1; 375; 381-382 ЦПК України, суд
УХВАЛИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Ухвалу Сумського районного суду Сумської області від 02 березня 2026 року залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і з цього часу протягом тридцяти днів може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду.

Головуючий -  	О. М. Черних	

Судді: Я. Л. Петен 

А. О. Замченко