Справа № 640/27128/20 
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 березня 2026 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:
Головуючого судді –Юхтенко Л.Р.,

розглянувши у порядку письмового провадження в приміщенні Одеського окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «НІКОС-БУД» (код ЄДРПОУ 37471996, місце знаходження: 04116, м. Київ, вул. Старокиївська, 10, офіс 108) до Державної служби України з безпеки на транспорті (код ЄДРПОУ 39816845, місце знаходження: 01135, м. Київ, просп. Перемоги, 14) про визнання протиправною та скасування постанови про застосування адміністративно-господарських санкцій, -
ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду м. Києва 02.11.2020 року надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «НІКОС-БУД» (код ЄДРПОУ 37471996, місце знаходження: 04116, м. Київ, вул. Старокиївська, 10, офіс 108) до Державної служби України з безпеки на транспорті (код ЄДРПОУ 39816845, місце знаходження: 01135, м. Київ, просп. Перемоги, 14), в якій позивач просив:
Визнати протиправною та скасувати постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу № 220434 від 06.10.2020 року в розмірі 34 000 грн.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з відповідача на користь позивача судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 2102 грн та судові витрати на правничу допомогу в розмірі 10000 грн.
Ухвалою від 10 листопада 2020 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду» № 2825-ІХ, визначено Ліквідувати Окружний адміністративний суд міста Києва.
На підставі Порядку передачі судових справ, нерозглянутих Окружним адміністративним судом міста Києва, затвердженого наказом Державної судової адміністрації України від 16.09.2024 року № 399, Акту приймання-передачі від 29.01.2025 року,Розпорядження керівника апарату Одеського окружного адміністративного суду №1 від 03.02.2025 «Про здійснення реєстрації та автоматизованого розподілу судових справ,нерозглянутих Окружним адміністративним судом міста Києва» та протоколу автоматизованого розподілу судових справ між суддями від 24.02.2025 року матеріали адміністративної справи № 640/27128/20 розподілено судді - Юхтенко Л.Р. 
Ухвалою від 28 лютого 2025 року адміністративну справу № 640/27128/20 прийнято до провадження Одеського окружного адміністративного суду та продовжено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін у письмовому провадженні у порядку ч. 5 ст. 262 КАС України за наявними у справі матеріалами.
Позовна заява обґрунтована тим, що оскаржувана постанова є протиправною та підлягає скасуванню, посилаючись на те, що позивач не здійснює діяльності автомобільних перевізників і не надає послуги з перевезень вантажу. На балансі товариства не обліковується транспортний засіб марки КАМАЗ 69 361 N, номерний знак НОМЕР_1 , або будь-який інший транспортний засіб, за штатним розкладом ТОВ «НІКОС-БУД» не передбачена посада водій.
Таким чином, представник позивача зазначає, що оскаржувана постанова складена на особу, яка не є суб`єктом правопорушення.
Додатково представник позивача звертає увагу, що отримана постанова не відповідає типовій інструкції, оскільки ніким не засвідчена ксерокопія документу та не скріплена печаткою.
До суду 18 березня 2025 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого представник відповідача позовні вимоги не визнав та просив відмовити у задоволенні позову, зазначивши, що 15.09.2020 р. інспекторами Київського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки, відповідно до направлення на перевірку № 000231 від 10.09.2020р., на окремо визначених ділянках дороги, маршрутах руху, автовокзалах, автостанціях, автобусних зупинках, місцях посадки та висадки пасажирів, стоянках таксі і транспортних засобів в місцях навантаження і розвантаження, проводилась рейдова перевірка транспортних засобів перевізників, що здійснюють внутрішні та міжнародні перевезення пасажирів та вантажів.
Представник відповідача зазначив, що за результатами габаритно-вагового контролю транспортного засобу марки КАМАЗ, номерний знак НОМЕР_1 було встановлено, що навантаження на здвоєну вісь склало 24,145 т при нормативно допустимому – 16 т. Про вказані вище дані результатів габаритно-вагового контролю свідчить талон зважування від 15.09.2020 р. 
Таким чином, відповідно до частини 4 пункту 4 Порядку №1007/1207 контролюючими особами Київського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки було складено довідку про здійснення габаритно-вагового контролю від 15.09.2020 р. 
На підставі пункту 6 Порядку №422, у зв`язку з виявленими під час здійснення габаритно-вагового контролю невідповідності фактичних вагових параметрів нормам та правилам, інспекторами Київського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки, було складено Акт про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів № 045147 від 15.09.2020р.
Зважування транспортного засобу здійснювалося на повіреному належним чином засобі вимірювальної техніки про що свідчить Свідоцтво про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки (Додатки) відповідно до п.11 Порядку 879.
Представник відповідача зазначає, що справа про порушення розглядається у присутності уповноваженої особи суб`єкта господарювання. Про час і місце розгляду справи про порушення уповноважена особа суб`єкта господарювання повідомляється під розписку чи рекомендованим листом із повідомленням. У разі неявки уповноваженої особи суб`єкта господарювання справа про порушення розглядається без її участі.
За наявності підстав керівник органу державного контролю або його заступник виносить постанову про застосування адміністративно-господарських штрафів, яка оформляється згідно з додатком 5 до Порядку № 1567. Повідомленням від 01.10.2020 (0308300689315) позивача було викликано для розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт на 06.10.2020. 
Згідно із інформацією про відстеження пересилання поштових відправлень на Офіційному сайті «Укрпошта» повідомлення направлено на адресу позивача 01.10.2020, 02.10.2020 повідомлення було у точці видачі. 
Вказане свідчить, що позивач мав прибути на розгляд, проте вказаним правом не скористався. Пунктом 27 Порядку № 1567 передбачено, що у разі неявки уповноваженої особи суб`єкта господарювання справа про порушення розглядається без її участі.
За наявності підстав керівник органу державного контролю або його заступник виносить постанову про застосування адміністративно-господарських штрафів, яка оформляється згідно з додатком 5. 
Враховуючи наведене, позивач був належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт, а у зв`язку із неявкою уповноваженої особи суб`єкта господарювання, правомірно розглянув справу без її участі. У позивача була можливість надати відповідні заперечення, пояснення та докази до моменту винесення постанови, якщо б він з`явився на розгляд акту.
Враховуючи те, що відповідно до акту проведення перевірки ТОВ «НІКОС-БУД» виконував вантажні перевезення з навантаженням на здвоєну вісь склало 24,145 т при нормативно допустимому – 16 т, з перевищення параметрів від нормативу 50,91%, заступником начальника Київського міжрегіонального управління Укртраснбезпеки правомірно прийнято постанову про застосування адміністративногосподарського штрафу відповідно до абзацу 16 частини 1 статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт», тобто 34000 грн.
Своєю чергою до суду 02 квітня 2025 року від представника позивача надійшла відповідь на відзив, відповідно до якої представник наполягав на задоволенні позовних вимог, зазначивши, що відповідач безпідставно стверджує, що Позивач використовує автомобільний транспорт КАМАЗ 69 361 N, номерний знак НОМЕР_1 та є перевізником відповідно до ТТН.
Представник позивача наполягає на тому, що позивач не є власником автомобільних транспортів, транспортні засоби не обліковуються на балансі Позивача. 
Дані про власників транспортних засобів є відкритими та загальнодоступними. Документальним підтвердження цієї інформації є свіжий витяг від 28.03.2025 року з системи Опендатабот, за яким відображено інформацію про юридичну особу та наявність у неї транспортних засобів. 
Так, ТОВ «НІКОС-БУД» ідентифікаційний код: 37471996 станом на дату подання відповіді на відзив не має у своїй власності або користуванні транспортні засоби.
Зазначений факт також додатково було підтверджено документальним доказом у вигляді надання до суду бухгалтерської довідки про склад основних засобів, Оборотно-сальдової відомості по балансовому рахунку 10 «Основні засоби» станом на вересень 2020 р., Оборотно-сальдової відомості за Січень-Вересень 2020 р., Фінансової звітності малого підприємства Баланс на 30 вересня 2020 р., які містяться в матеріалах справи. Таким чином, наданими Позивачем належними та допустимим письмовими доказами повністю спростовуються твердження Відповідача про факт володіння, користування та розпорядження Позивачем транспортними засобами.
Також представник позивача зазначає, що в товарно-транспортній накладній № 72270 від 15.09.2020 року, яка складена замовником ТОВ «Бетон Комплекс», зазначено назву ТОВ «НІКОС БУД» як перевізника, а не найменування Позивача – ТОВ «НІКОС-БУД» (із дефісом), і саме ця деталь була упущена з виду представниками Відповідача. 
Згідно з даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "НІКОС БУД" (ТОВ "НІКОС БУД") зареєстроване за ідентифікаційним номером 43653140 та має в своєму переліку КВЕДів серед інших такі зареєстровані види діяльності: 77.11 Надання в оренду автомобілів і легкових автотранспортних засобів; 49.41 Вантажний автомобільний транспорт; а також: 23.63 Виробництво бетонних розчинів, готових для використання.
Тобто, фактично Відповідач переплутав найменування юридичних осіб та помилково наклав штраф на іншу юридичну особу.
Вивчивши матеріали справи, а також обставини, якими обґрунтовуються вимоги, докази, якими вони підтверджуються, суд встановив таке.
Суд встановив, що 15.09.2020 р. інспекторами Київського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки, на підставі направлення на перевірку № 000231 від 10.09.2020р., на окремо визначених ділянках дороги, маршрутах руху, автовокзалах, автостанціях, автобусних зупинках, місцях посадки та висадки пасажирів, стоянках таксі і транспортних засобів в місцях навантаження і розвантаження, проводилась рейдова перевірка транспортних засобів перевізників, що здійснюють внутрішні та міжнародні перевезення пасажирів та вантажів. 
Співробітниками Київського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки був зупинений транспортний засіб марки КАМАЗ, номерний знак НОМЕР_1 .
За результатами габаритно-вагового контролю транспортного засобу марки КАМАЗ, номерний знак НОМЕР_1 було встановлено, що навантаження на здвоєну вісь склало 24,145 т при нормативно допустимому – 16 т, про що свідчить талон зважування від 15.09.2020 р. 
Контролюючими особами Київського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки було складено довідку про здійснення габаритно-вагового контролю від 15.09.2020 р. 
У зв`язку з виявленими під час здійснення габаритно-вагового контролю невідповідності фактичних вагових параметрів нормам та правилам, інспекторами Київського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки було складено Акт про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів № 045147 від 15.09.2020р. 
Також матеріалами справи підтверджено, що інспекторами Київського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки було складено акт № 243549 проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 15.09.2020 року, яким зафіксовано, що під час перевірки транспортного засобу марки КАМАЗ, номерний знак НОМЕР_1 , серія і номер свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_2 , водій ОСОБА_1 , що належить ТОВ «Нікос-Буд» (згідно договору), виявлено порушення надання послуг з перевезень вантажу згідно ТТН від 15.09.20 № 72270, у тому числі порушення, відповідальність за які передбачена ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» з перевищенням встановлених законодавством вагових норм понад 20 % (фактично 50,91 % на здвоєну вісь) під час перевезень вантажу без відповідного дозволу, відповідальність за що передбачена ч. 1 абз.16 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт».
Водій ОСОБА_1 відмовився від підпису.
Суд встановив, що повідомленням від 01.10.2020 (0308300689315) позивача було викликано для розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт на 06.10.2020. 
Згідно із інформацією про відстеження пересилання поштових відправлень на Офіційному сайті «Укрпошта» повідомлення направлено на адресу позивача 01.10.2020, 02.10.2020 повідомлення було у точці видачі.
За результатами розгляду справи заступником начальника Київського міжрегіонального управління Укртраснбезпеки прийнято постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу відповідно до абзацу 16 частини 1 статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт», тобто 34000 грн.
Судом досліджена товарно-транспортна накладна від 15.09.20 № 72270.
Також судом досліджено Статут ТОВ «Нікос-Буд», витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань стосовно ТОВ «Нікос-Буд», наказ про затвердження штатного розкладу ТОВ «Нікос-Буд» з 01 вересня 2020 року, довідка про склад основних засобів ТОВ «Нікос-Буд», оборотно-сальдові відомості по балансовому рахунку 10 «Основні засоби» за вересень 2020 року ТОВ «Нікос-Буд», фінансову звітність малого підприємства за 2020 рік ТОВ «Нікос-Буд».
Проаналізувавши положення чинного законодавства, обставини справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги належать задоволенню, з огляду на таке.
За приписами ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 №103, Укртрансбезпеки є центральним органом виконавчої влади, який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті та у сфері безпеки на морському та річковому транспорті (крім сфери безпеки мореплавства суден флоту рибного господарства).
Відносини між автомобільними перевізниками, замовниками транспортних послуг, органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, пасажирами, власниками транспортних засобів, а також їх відносини з юридичними та фізичними особами - суб`єктами підприємницької діяльності, які забезпечують діяльність автомобільного транспорту та безпеку перевезень, регулює Закон України "Про автомобільний транспорт" від 05.04.2001 №2344-ІІІ (далі - Закон №2344-ІІІ), Закон України "Про дорожній рух" від 30.06.1993 №3353-XII (далі - Закон №3353-XII), Закон України "Про автомобільні дороги" від 08.09.2005 №2862-IV (далі - Закон №2862-IV), Порядок здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 р. №671 від 27.06.2007 №879 (далі - Порядок №879), Правила проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2001 №30 (далі - Правила №30), Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306 (далі - ПДР України №1306), Порядок здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 №1567 (далі - Порядок №1567).
Згідно зі ст.5 Закону №2344-ІІІ, основним завданням державного регулювання та контролю у сфері автомобільного транспорту є створення умов безпечного, якісного й ефективного перевезення пасажирів та вантажів, надання додаткових транспортних послуг.
Відповідно до ст.6 Закону №2344-ІІІ державний контроль автомобільних перевізників на території України здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі). Державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажів на території України.
Процедуру здійснення державного контролю за додержанням суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту, вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів щодо організації перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом визначається Порядком №1567.
Згідно з п.15 Порядку №1567, під час проведення рейдової перевірки перевіряється виключно, зокрема, наявність визначених статтями 39 і 48 Закону України "Про автомобільний транспорт" документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом.
Відповідно до п.п. 20, 21, 22 Порядку № 1567, виявлені під час рейдової перевірки (перевірки на дорозі) порушення вимог законодавства та норм і стандартів щодо організації перевезень автомобільним транспортом зазначаються в акті з посиланням на порушену норму.
У разі виявлення в ході рейдової перевірки (перевірки на дорозі) транспортного засобу порушення законодавства про автомобільний транспорт посадовою особою (особами), що провела перевірку, складається акт за формою згідно з додатком 3.
Про результати перевірки транспортного засобу (відсутність порушення або зазначення номера складеного акта) посадова особа робить запис у дорожньому листі (за наявності такого) із зазначенням дати, часу, місця перевірки, свого прізвища, місця роботи і посади, номера службового посвідчення та ставить свій підпис, а у разі проведення перевірки виконання Європейської угоди ставить відповідний відбиток печатки на реєстраційному листку режиму праці та відпочинку водіїв (у разі наявності).
У разі відмови водія від підписання акта рейдової перевірки (перевірки на дорозі) транспортного засобу посадова особа (особи), що провела перевірку, вносить про це запис.
Статтею 48 Закону №2344-III встановлено, що автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.
Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є:
- для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством;
- для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.
У разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше п`яти відсотків.
Згідно з абз. 16 ч.1 ст.60 Закону України "Про автомобільний транспорт", за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи, зокрема, за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 20 відсотків, але не більше 30 відсотків при перевезенні неподільного вантажу без відповідного дозволу або подільного вантажу - штраф у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. 
Тобто, як зазначено в абз.16 ч.1 ст.60 Закону №2344-III, відповідальність за порушення вимог законодавства сфері автомобільного транспорту під час перевезення вантажів застосовується саме до автомобільних перевізників.
Отже, визначальним в межах розгляду цієї справи суд вважає встановлення факту того, чи є позивач автомобільним перевізником в розумінні положень Закону №2344-III, адже основні доводи позивача полягають саме в тому, що відповідач протиправно застосував адміністративно-господарські штрафи до неналежного суб`єкта правопорушення.
Так, матеріалами справи підтверджено, що акт № 243549 проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 15.09.2020 року, яким зафіксовано, що під час перевірки транспортного засобу марки КАМАЗ, номерний знак НОМЕР_1 , серія і номер свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_2 , водій ОСОБА_1 , що належить ТОВ «Нікос-Буд» (згідно договору), виявлено порушення надання послуг з перевезень вантажу згідно ТТН від 15.09.20 № 72270, у тому числі порушення, відповідальність за які передбачена ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» з перевищенням встановлених законодавством вагових норм понад 20 % (фактично 50,91 % на здвоєну вісь) під час перевезень вантажу без відповідного дозволу, відповідальність за що передбачена ч. 1 абз.16 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт».
Водій ОСОБА_1 відмовився від підпису.
Суд встановив, що водієм надано інспекторам Укртрансбезпеки товарно-транспортна накладна від 15.09.20 № 72270, відповідно до якої автомобіль: АА12-77ТС (МІКСЕР), АТП-перевізник: ТОВ «НІКОС БУД», замовник: ТОВ «Бетон Комплекс», постачальник: АТ «ЗЗБК ім. Ковальської», вантажовідправник: ТОВ «Бетон Комплекс», покупець: ТОВ «МАГНАТ БУДСЕРВІС ЛТД», вантажоодержувач: ТОВ «МАГНАТ БУДСЕРВІС ЛТД».
Також надано посвідчення водія на ім`я ОСОБА_1 та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу на ім`я фізичної особи. 
Таким чином, із наданих для перевірки водієм документів видно, що у товарно-транспортної накладної перевізником зазначено ТОВ «НІКОС БУД», а не ТОВ «НІКОС - БУД». 
Також ТОВ «НІКОС - БУД» не належить транспортний засіб КАМАЗ 69 361 N, номерний знак НОМЕР_1 .
Відповідно до бухгалтерської довідки про склад основних засобів, Оборотно-сальдової відомості по балансовому рахунку 10 «Основні засоби» станом на вересень 2020 р., Оборотно-сальдової відомості за Січень-Вересень 2020 р., Фінансової звітності малого підприємства Баланс на 30 вересня 2020 р., ТОВ «НІКОС - БУД» не має на своєму балансі будь-які транспортні засоби.
Відповідно до Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань основним видом економічної діяльності ТОВ «НІКОС - БУД» є 46.74 оптова торгівля залізними виробами, водопровідним і опалювальним устаткованням і приладдям до нього.
Доказів договірних відносин позивача з власником транспортного засобу КАМАЗ 69 361 N, номерний знак НОМЕР_1 відповідачем до суду не надано.
Відповідно до наказу № 14 ТОВ «НІКОС - БУД» про затвердження штатного розкладу на 01 вересня 2020 посада «водій» відсутня у штатному розгляді товариства.
У статті 1 Закону № 2344-III наведені терміни вживаються в такому значенні:
автомобільний перевізник це фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами;
послуга з перевезення пасажирів чи вантажів перевезення пасажирів чи вантажів транспортними засобами на договірних умовах із замовником послуги за плату;
товарно-транспортна накладна - єдиний для всіх учасників транспортного процесу (крім фізичних осіб, які здійснюють перевезення вантажу за рахунок власних коштів та для власних потреб) документ, призначений для обліку товарно-матеріальних цінностей на шляху їх переміщення, розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи, що може використовуватися для списання товарно-матеріальних цінностей, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку, який складається у паперовій та/або електронній формі та містить обов`язкові реквізити, передбачені цим Законом та правилами перевезень вантажів автомобільним транспортом.
Автомобільним перевізником, що здійснює перевезення вантажів на договірних умовах, є суб`єкт господарювання, який відповідно до законодавства та одержаної ліцензії надає послугу згідно з договором про перевезення вантажу транспортним засобом, що використовують на законних підставах (ст. 33 Закону № 2344-III).
За приписами ч. 1 ст. 50 Закону № 2344-III визначено, що договір про перевезення вантажу автомобільним транспортом укладається відповідно до цивільного законодавства між замовником та виконавцем у письмовій формі (договір, накладна, квитанція тощо).
Підпунктами 3.1-3.3 пункту 3 Правил перевезення вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 14.10.1997 року № 363 (далі, - Правила № 363) передбачено, що договори про перевезення вантажів автомобільним транспортом укладаються між фізичними та юридичними особами, які здійснюють автомобільні перевезення вантажів на комерційній основі (надалі Перевізники), та вантажовідправниками або вантажоодержувачами (надалі Замовники).
Договір про перевезення вантажів може укладатися Перевізником з посередницьким підприємством, яке користується правами та несе обов`язки і відповідальність, що передбачені для вантажовідправників і вантажоодержувачів.
Ініціативу про встановлення договірних стосунків для перевезення вантажів автомобільним транспортом може виявити як Перевізник, так і вантажовідправник (вантажоодержувач) майбутній Замовник.
Згідно із підпунктами 11.1, 11.3, 11.5 пункту 11 Правил № 363, основним документом на перевезення вантажів є товарно-транспортна накладна, форму якої наведено в додатку 7 до цих Правил.
Товарно-транспортну накладну суб`єкт господарювання може оформлювати без дотримання форми, наведеної в додатку 7 до цих Правил, за умови наявності в ній інформації про назву документа, дату і місце його складання, найменування (прізвище, ім`я, по батькові) Перевізника та/або експедитора, замовника, вантажовідправника, вантажоодержувача, найменування та кількість вантажу, його основні характеристики та ознаки, які дають можливість однозначно ідентифікувати цей вантаж, автомобіль (марка, модель, тип, реєстраційний номер), причіп/напівпричіп (марка, модель, тип, реєстраційний номер), пункти навантаження та розвантаження із зазначенням повної адреси, посади, прізвища та підписів відповідальних осіб вантажовідправника, вантажоодержувача, водія та/або експедитора.
Товарно-транспортну накладну на перевезення вантажів автомобільним транспортом виписує Замовник (вантажовідправник) у трьох примірниках.
У разі використання товарно-транспортної накладної у паперовій формі перший примірник товарно-транспортної накладної залишається у Замовника (вантажовідправника), другий - водій (експедитор) передає вантажоодержувачу, третій примірник, засвідчений підписом вантажоодержувача, передається Перевізнику.
Таким чином, суд доходить висновку, що позивачем доведено те, що на підставі товарно-транспортної накладної від 15.09.20 № 72270, на транспортному засобі КАМАЗ 69 361 N, номерний знак НОМЕР_1 , перевезення вантажу не здійснювало ТОВ «НІКОС - БУД».
За таких обставин, суд доходить висновку, що позовні вимоги є правомірними та належать задоволенню.
Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно до ч.1,3 ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Таким чином, оцінюючи встановлені судом обставини та факти, суд доходить висновку, що позовні вимоги про визнання протиправною та скасування постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу № 220434 від 06.10.2020 року в розмірі 34 000 грн., є правомірними та належать задоволенню.
У зв`язку з тим, що позов задоволено, сплачений судовий збір належить стягненню з відповідача на користь позивача.
Також представник позивача просить стягнути з відповідача на користь позивача понесені витрати на правову допомогу в сумі 10000 грн.
Розглянувши заяву представника позивача про стягнення витрат на правничу допомогу, суд доходить таких висновків.
Порядок розподілу судових витрат регулюється ст. 139 КАС України.
Згідно з ч.1,2 ст.132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.
Пунктом 1 ч.3 ст.132 КАС України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Статтею 134 КАС України встановлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Частиною 7 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Так, судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що між ТОВ «ІНКОС-БУД» та Адвокатським об`єднанням «АРЕОПАГ» укладено договір № 2710/20 про надання правничої допомоги від 27.10.2020 року, відповідно до п. 2.1. якого Адвокатське об`єднання здійснює супроводження справи за позовом клієнта до Київського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки про визнання незаконною та скасування постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу № 220434 від 06.10.2020.
Відповідно до п. 4.1. розмір гонорару за правничу допомогу, передбачену цим договором, погоджений сторонами становить 10000 грн.
Гонорар Адвокатського об`єднання сплачується протягом трьох робочих днів з моменту підписання цього договору.
Суду надано платіжне доручення № 604 від 27.10.2020 року про сплату 10000 грн, призначення платежу: надання правничої допомоги рф №14 від 27.10.2020. 
Оцінивши надані документи на підтвердження понесених витрат, суд зазначає таке.
Згідно з ч.9 ст. 139 КАС України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
Аналіз вищенаведених положень процесуального закону дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.
Разом з тим суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.
Суд зазначає, що вирішуючи питання про визначення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, суд враховує складність справи, час витрачений адвокатом на виконання робіт, обсяг наданих послуг та ціну позову.
Також, суд звертає увагу, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір – обґрунтованим (п. 49 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Наталія Михайленко проти України», від 30 травня 2013 року, заява 49069/11).
Відповідно до висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 07.11.2019 р. по справі №905/1795/18, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Суд наголошує на тому, що при визначенні суми відшкодування суд повинен виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.
Разом з цим у рішенні (щодо справедливої сатисфакції) від 19 жовтня 2000 року у справі «Іатрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece, заява № 31107/96) ЄСПЛ вирішував питання обов`язковості для цього суду угоди, укладеної заявником зі своїм адвокатом стосовно плати за надані послуги. 
ЄСПЛ указав, що йдеться про договір, відповідно до якого клієнт погоджується сплатити адвокату як гонорар відповідний відсоток суми, якщо така буде присуджена клієнту судом. Такі угоди, якщо вони є юридично дійсними, можуть підтверджувати, що у заявника дійсно виник обов`язок заплатити відповідну суму гонорару своєму адвокатові. Однак, угоди такого роду, зважаючи на зобов`язання, що виникли лише між адвокатом і клієнтом, не можуть зобов`язувати суд, який має оцінювати судові та інші витрати не лише через те, що вони дійсно понесені, але й ураховуючи також те, чи були вони розумними (§ 55).
Враховуючи правовий підхід Європейського суду з прав людини до розподілу судових витрат між сторонами, оцінюючи наведений у попередньому (орієнтовному) розрахунку сум судових витрат перелік наданих послуг за критеріями співмірності та розумності наданих послуг, а також те, що ця справа не відноситься до категорії складних, вже сформована стала судова практика щодо розгляду цієї категорії справ, суд доходить висновку, що витрати в розмірі 10000 грн на виконання робіт з підготовки позовної заяви по категорії справи, яка не є складною, вже сформована стала судова практика щодо розгляду цієї категорії спорів, є занадто завищеною, тому суд доходить висновку, що фактичними та необхідними витратами, які належать покриттю за рахунок відповідача є витрати в розмірі 4000 грн. 
За таких обставин, суд доходить висновку, що заява про стягнення витрат на правничу допомогу є частково обґрунтованою та належить задоволенню частково, в розмірі 4000 грн. 

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 6, 12, 72, 77,90, 139, 246, 255,295,297 КАС України, суд 
В И Р І Ш И В:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «НІКОС-БУД» (код ЄДРПОУ 37471996, місце знаходження: 04116, м. Київ, вул. Старокиївська, 10, офіс 108) до Державної служби України з безпеки на транспорті (код ЄДРПОУ 39816845, місце знаходження: 01135, м. Київ, просп. Перемоги, 14) про визнання протиправною та скасування постанови про застосування адміністративно-господарських санкцій, - задовольнити.
Визнати протиправною та скасувати постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу № 220434 від 06.10.2020 року в розмірі 34 000 грн.
Стягнути з Державної служби України з безпеки на транспорті (код ЄДРПОУ 39816845, місце знаходження: 01135, м. Київ, просп. Перемоги, 14) за рахунок бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «НІКОС-БУД» (код ЄДРПОУ 37471996, місце знаходження: 04116, м. Київ, вул. Старокиївська, 10, офіс 108) судовий збір в розмірі 2102 грн (дві тисячі сто дві гривні 00 копійок) та витрати на правничу допомогу в розмірі 4000 грн (чотири тисячі гривень 00 копійок).
В іншій частині заяві про стягнення витрат на правничу допомогу, - відмовити.
Рішення суду може бути оскаржено в порядку та в строки, встановлені ст.ст. 295,297 КАС України, з урахуваннямп.п.15.5 п. 15 ч. 1 Перехідних положень КАС України до Шостого апеляційного адміністративного суду.
Рішення суду набирає законної сили в порядку та в строки, встановлені ст. 255 КАС України.
Суддя Л.Р.Юхтенко