КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Апеляційне провадження 
№ 22-ц/824/6514/2026 

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 березня 2026 року  місто Київ
справа № 753/11026/25

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого судді: Борисової О.В.
суддів: Таргоній Д.О., Голуб С.А.
за участю секретаря судового засідання - Балкової А.С.

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Дарницького районного суду міста Києвавід 30 вересня 2025 року, ухвалене під головуванням судді Заставенко М.О., повний текст рішення складено 30 вересня 2025 року, у справі за позовом Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В:

У травні 2025 року позивач КП виконавчого органу Київради (КМДА) «Київтеплоенерго» звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просив стягнути з ОСОБА_1 на його користь заборгованість:
за спожиті до 01травня 2018 року послуги з централізованого опалення у розмірі 18907,45грн.; інфляційну складову боргу у розмірі 2817,21 грн.; 3% річних у розмірі 708,64 грн.;
за спожиті до 01травня 2018 року послуги з централізованого гарячого водопостачання у розмірі 7963,44грн.; інфляційну складову боргу у розмірі 1186,55 грн.; 3% річних у розмірі 298,47 грн.;
за спожиті з 01травня 2018 року по 31жовтня 2021 року послуги з централізованого опалення у розмірі 19896,04грн.; інфляційну складову боргу у розмірі 2964,51 грн.; 3% річних у розмірі 740,79 грн.;
за спожиті з 01травня 2018 року по 31жовтня 2021 року послуги з централізованого постачання гарячої води у розмірі 11148,56 грн.; інфляційну складову боргу у розмірі 1661,14 грн.; 3% річних у розмірі 417,84 грн.;
за спожиті з 01 листопада 2021 року по 31 березня 2025 року послуги з постачання теплової енергії у розмірі 26693,28 грн.; інфляційну складову боргу у розмірі 3275 грн.; 3% річних у розмірі 803,87 грн.; пеню у розмірі 978,04 грн.;
за спожиті з 01 листопада 2021 року по 31 березня 2025 року послуги з постачання гарячої води у розмірі 10220,25 грн.; інфляційну складову боргу у розмірі 1312,94 грн.; 3% річних у розмірі 315,10 грн.; пеню у розмірі 383,37 грн.;
з плати за абонентське обслуговування послуг з постачання теплової енергії у розмірі 1357,57грн.;
з плати за абонентське обслуговування послуг з постачання гарячої води у розмірі 712,80грн. 
з обслуговування вузла комерційного обліку централізованого опалення у розмірі 141,61 грн.
В обґрунтування вимог посилався на те, що позивач 01 травня 2018 року є виконавцем послуг з централізованого опалення та з централізованого постачання гарячої води, а з 01листопада 2021 року виконавцем послуг з постачання теплової енергії та з постачання гарячої води. 
Вказував, що позивач на підставі договору про відступлення права вимоги (цесії) від 11 жовтня 2018 року №602-18, укладеного між ПАТ «Київенерго» та КП КМДА «Київтеплоенерго», набув право вимоги до відповідача з оплати спожитих до 01 травня 2018 року послуг з центрального опалення у розмірі 18907,45 грн. та з центрального постачання гарячої води у розмірі 7963,44 грн.
Зазначав, що будинок за адресою:   АДРЕСА_1 , під'єднаний до мереж тепло- та водопостачання, як наслідок квартира АДРЕСА_1  за зазначеною адресою під'єднана до внутрішньо-будинкової системи тепло- та водопостачання, а отже відповідач зареєстрована за вказаною адресою, відтак є споживачем послуг з ЦО/ЦПГВ, а з 01 листопада 2021 року споживачемпослуг з ТЕ/ПГВ.
Посилався на те, що відповідач своєчасно не сплачує за спожиті послуги, в результаті чого утворилась заборгованість, яку позивач просить стягнути.
Рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 30 вересня 2025 року позов КП виконавчого органу Київради (КМДА) «Київтеплоенерго» задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь КП виконавчого органу Київради (КМДА) «Київтеплоенерго» заборгованість за спожиті житлово-комунальні послуги станом на 31 березня 2025 року у розмірі 114904,47 грн., судовий збір 3028 грн., а всього 117932,47 грн.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, представник відповідача ОСОБА_1  -  ОСОБА_2  подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неправильне застосування норм матеріального і порушення норм процесуального права, неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, просила скасувати рішення та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні вимог КП виконавчого органу Київради (КМДА) «Київтеплоенерго».
В обґрунтування вимог посилалася на те, що суд першої інстанції помилково вважає відповідача споживачем послуг з централізованого постачання гарячої води та централізованого опалення за адресою:  АДРЕСА_1 , оскільки відповідач за зазначеною адресою не проживає та не є споживачем комунальних послуг позивача за зазначеною адресою. 
Вказувала, що квартира АДРЕСА_1 (в якій за надання послуг і утворилася заборгованість) належить чоловікові відповідача - ОСОБА_4  відповідно до договору купівлі-продажу квартири, посвідченого 05 листопада 2004 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Прокудіною Л.Д. та зареєстрованого в реєстрі за №2859. ОСОБА_4 фактично проживає у зазначеній квартирі, є її єдиним власником, а також споживачем комунальних послуг.
Зазначала, що заборгованість за вказаною адресою виникла саме з виничоловіка відповідача, проте він не був залучений до участі у цій справі. 
Посилалася на те, що між відповідачемта власником квартири, її чоловіком ОСОБА_4 склалися конфліктні стосунки, а тому відповідач у 2013 році була вимушена залишити житло, в якому вони проживали разом.
Вказувала, що вматеріалах справи відсутні докази того, що відповідач укладала договори надання послуг з централізованого постачання гарячої води та централізованого опалення. Зазначені договори мав би укладати власник квартири, якого не залучено до участі у справі.
Зазначала, що оскільки ОСОБА_1 фактично не була обізнана про судовий розгляд, вона не змогла захистити свої права та інтереси в суді першої інстанції, не мала рівних з позивачем можливостей подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості для винесення законного та обґрунтованого рішення, зокрема заявити про застосування строку позовної давності.
В судовому засіданні суду апеляційної інстанції представник відповідача доводи апеляційної скарги підтримала, просила її задовольнити.
Позивач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. 
Колегія суддів вважає за можливе розглядати справу у відсутність позивача на підставі ч.2 ст.372 ЦПК України.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідача, з`ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Частиною 1 ст.367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції межах доводів та вимог апеляційної скарги. 
Згідно вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Відповідно до ч.3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року №1875-IV (редакції, що була чинною на час виникнення спірних правовідносин), ч.2 ст.7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09 листопада 2017 року №2189-VIII споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.
Згідно з ст.ст.19,25 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію і у разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії теплопостачальної організації остання має право на стягнення заборгованості.
Статтями 7, 8 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» №2189-VIII визначені права та обов`язки споживача та виконавця житлово-комунальних послуг, за якими споживач, зокрема, має право одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, та зобов`язаний оплачувати їх у строки, встановлені договором або законом.
Згідно з ч.1 ст.9 вказаного Закону споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.
Статтею 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що договір про надання комунальних послуг укладається між виконавцем відповідної послуги та споживачем або особою, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача, або з управителем багатоквартирного будинку. Частиною 5 статті 13 вище вказаного закону визначено, що відмова від споживача (іншої особи, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача) від укладення договору з виконавцем не звільняє його від обов`язку оплати фактично спожитої комунальної послуги, наданої таким виконавцем.
Частиною 1 статті 634 ЦК України передбачено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Оскільки, згідно з частиною 2 статті 641 ЦК України, реклама або інші пропозиції, адресовані невизначеному колу, є запрошенням укласти договір (оферту), якщо інше не вказано у рекламі або інших пропозиціях, то відповідно до статті 642 ЦК України відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її приєднання (акцепт) повинна бути повною і безумовною.
Таким чином, споживачі зобов`язані оплатити отримані ними житлово-комунальні послуги. Відсутність письмового договору щодо надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживачів від встановленого законом обов`язку оплати послуг у повному обсязі, якщо вони фактично користуються ними зі згоди постачальника послуг.
Такі висновки містяться у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі №751/3840/15-ц та постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15.
Відповідно до ч.1 ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Як вбачається з матеріалів справи, з 01 травня 2018 року КП «Київтеплоенерго» здійснює надання послуг з централізованого опалення (ЦО) та централізованого постачання гарячої води (ЦПГВ), а з 01 листопада 2021 року у зв`язку із зміною законодавства - з постачання теплової енергії та з постачання гарячої води. (ЦО/ЦПГВ).
На виконання вимог законодавства, КП «Київтеплоенерго» на підставі типових договорів, підготовлені та опубліковані/оприлюднені: договір про надання послуг з ЦО/ЦПГВ опублікований в газеті «Хрещатик» від 28 березня 2018 року №34 (5085). 
Щодо договору про надання послуг з ТЕ/ПГВ, то відповідно до ч.5 ст.13 Закону України «Про житлово комунальні послуги» від 09 листопада 2017 року, у разі якщо співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали з виконавцем комунальної послуги відповідний договір, з ними укладається індивідуальний договір про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання.
Такі договори вважаються укладеними, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця послуги співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем комунальної послуги. При цьому розміщується повідомлення про місце опублікування тексту договору у загальнодоступних місцях на інформаційних стендах та/або рахунках на оплату послуг.
Позивачем, на виконання вимог чинного законодавства, на своєму веб-сайті оприлюднені типові індивідуальні договори про надання послуг з постачання теплової енергії та послуг з постачання гарячої води.
Підтвердженням повного і беззастережного акцепту (прийняття) умов як договору про надання послуг з ЦО/ЦПГВ, так і договору про надання послуг з ТЕ/ПГВ є, у тому числі, факт отримання послуг споживачами.
11 жовтня 2018 року між ПАТ «Київенерго» та КП (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» було укладеного договір №602-18 про відступлення права вимоги, за яким ПАТ «Київенерго» відступило право вимоги, а КП «Київтеплоенерго» набуло право вимоги до юридичних осіб, фізичних осіб, фізичних осіб-підприємців, щодо виконання ними грошових зобов`язань перед кредитором з оплати спожитих до 01 травня 2018 року послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання станом на 01 серпня 2018 року з урахуванням оплат.
Згідно з додатком №1 та додатком №2 до договору цесії позивач набув право вимоги заборгованості за спожиті послуги з централізованого опалення та/або централізованого постачання гарячої води за адресою споживання: АДРЕСА_1 .
Як зазначено у витягу з реєстру територіальної громади м.Києва від 10 квітня 2025 року у квартирі за адресою:  АДРЕСА_1 зареєстрована ОСОБА_1 з 27 лютого 2007 року.
Відповідно відповідачє споживачем послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води за адресою:  АДРЕСА_1 , оплату яких остання вчасно та регулярно не здійснювала, що призвело до утворення заборгованості.
Посилання в апеляційній скарзі на те, що квартира АДРЕСА_1 належить чоловікові відповідача -ОСОБА_4 відповідно до договору купівлі-продажу квартири, посвідченого 05 листопада 2004 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Прокудіною Л.Д. та зареєстрованого в реєстрі за №2859, останній фактично проживає у зазначеній квартирі, є її єдиним власником, а також споживачем комунальних послуг, а відповідно і повинен сплачувати заборгованість колегія суддів відхиляє, виходячи з наступного.
Статтею 322 ЦК України власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.
Разом з тим, відповідно до ч.3 ст.9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг.
Згідно з вимогами чинного законодавства усі повнолітні та дієздатні особи, які зареєстровані та/або проживають у квартирі, вважаються такими, що споживають комунальні послуги, а отже, відповідно до положень ЦК України вони несуть солідарну відповідальність за оплату. Це означає, що кожен з них може бути притягнутий до відповідальності за всю суму боргу. 
Оскільки ОСОБА_1 зареєстрована у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , є споживачем наданих КП «Київтеплоенерго» послуг, а відтак ОСОБА_1 має обов'язок сплатити заборгованість за спожиті житлово-комунальні послуги.
Посилання в апеляційній скарзі на те, що відповідач не проживала за спірною адресою, а тому не повинна сплачувати за комунальні послуги, колегія суддів відхиляє, оскільки послуги, вартість яких залежить від кількості осіб, які зареєстровані у квартирі повинні оплачуватися особами, які зареєстровані та проживають у квартирі.
Щодо доводів апеляційної скарги про те, що оскільки ОСОБА_1 фактично не була обізнана про судовий розгляд, вона не змогла захистити свої права та інтереси в суді першої інстанції, не мала рівних з позивачем можливостей подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості для винесення законного та обґрунтованого рішення, зокрема заявити про застосування строку позовної давності, колегія суддів зазначає наступне.
З матеріалів справи вбачається, що суд першої інстанції розглядав справу в спрощеному позовному провадженні без виклику сторін. Копію ухвали про відкриття провадження по справі та копію позовної заяви було направлено відповідачу за адресою її місця реєстрації: АДРЕСА_1 (а.с. 35). Однак конверт з зазначеними документами повернувся на адресу суду з відміткою «за закінченням встановленого строку зберігання» (а.с.36), що обмежило права відповідача подати як докази на обґрунтування своїх заперечень проти позову, так і заяву про застосування строку позовної давності.
Відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутись до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.
Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст.257 ЦК України).
Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта ст.256 ЦК України).
Відповідно до ст.261 ЦК України початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов.
Статтею 253 ЦК України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.
За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в судовому порядку.
Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення (ч.3 ст.267 ЦК України).
Відповідно до п.12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257,258,362,559,681,728,786,1293цьогоКодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.
Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року №211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID- 19, спричиненої корона вірусом SARS-CоV-2» на всій території України встановлено карантин з 12 березня 2020 року до 22 травня 2020 року, дія якого постановами Кабінету Міністрів України продовжувалася.
Постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2023 року №651 «Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», з 24 год. 00 хв. 30 червня 2023 року на всій території України відмінено карантин, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2.
Разом з тим, на момент відміни карантину діяв п.19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, відповідно до якого у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії.
Таким чином, зурахуванням п.п.12, 19Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у межах позовної давності знаходиться період з березня 2017 року.
Як вбачається з позовної заяви, позивач просив стягнути з ОСОБА_1 заборгованість:
за спожиті з липня 2015 року до 01травня 2018 року послуги з централізованого опалення у розмірі 18907,45грн.; інфляційну складову боргу у розмірі 2817,21 грн.; 3% річних у розмірі 708,64 грн.; 
за спожиті липня 2015 року до 01травня 2018 року послуги з централізованого гарячого водопостачанняу розмірі 7963,44грн.; інфляційну складову боргу у розмірі 1186,55 грн.; 3% річних у розмірі 298,47 грн.
Таким чином до вимог про стягнення заборгованості за період з липня 2015 року по 12 березня 2017 рокумає бути застосовано наслідки пропуску строку позовної давності.
А відтак, заборгованість відповідача перед позивачем за період з 12 березня 2017 року до 01 травня 2018 року за послуги з централізованого опалення становить 6372,48 грн.; за послуги з централізованого гарячого водопостачаннястановить 3331,25 грн. 
Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення та три відсотки річних з простроченої суми, якщо законом або договором не встановлений інший розмір процентів.
Правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, в якому, зокрема, на боржників покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора - вимагати сплату грошей за надані послуги.
За відсутності оформлених договірних відносин, але у разі прострочення виконання грошового зобов`язання зі сплати отриманих житлово-комунальних послуг покладається на боржника відповідальність, передбачена ч.2 ст.625 ЦК України.
Відповідно до статті 26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» у разі несвоєчасного здійснення платежів за житлово-комунальні послуги споживач зобов'язаний сплатити пеню в розмірі, встановленому в договорі, але не вище 0,01 відсотка суми боргу за кожен день прострочення. Загальний розмір сплаченої пені не може перевищувати 100 відсотків загальної суми боргу. Нарахування пені починається з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку внесення плати за житлово-комунальні послуги.
На підставі постанови Кабінету Міністрів України від 29 грудня 2023 року №1405, яка набрала чинності 30 грудня 2023 року, поновлено нарахування 3% річних та інфляційних втрат на комунальні послуги з 31 грудня 2023 року, у випадку прострочення сплати коштів.
З розрахунків, наданих позивачем, вбачається, що позивач просив стягнути з відповідачів 3% річних та інфляційні втрати за період з 01 січня 2024 року по 31 березня 2025 року.
Оскільки суд апеляційної інстанції дійшов висновку про застосування наслідків строку позовної давності до вимог про стягнення заборгованості за період з липня 2015року по 12 березня 2017 року, а відтак перерахунку підлягають 3% річних та інфляційні втрати щодо заборгованості за період з 12 березня 2017 року до 01травня 2018 року за послуги з централізованого опалення у розмірі 6372,48 грн.та за послуги з централізованого гарячого водопостачанняу розмірі 3331,25 грн. 
З огляду на викладене, рішення Дарницького районного суду міста Києва від 30 вересня 2025 року підлягає скасуванню з ухваленням нового про часткове задоволення позову КПвиконавчого органу Київради (КМДА) «Київтеплоенерго».
На основі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які посилаються сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень підтверджених доказами, перевірених в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, колегія суддів приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги.
Згідно з ч.ч.1, 13 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 
Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Відповідно до положень ст.141 ЦПК України колегія суддів вважає необхідним стягнути з КП виконавчого органу Київради (КМДА) «Київтеплоенерго» на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору за розгляд справи в суді апеляційної інстанції у розмірі 640,97 грн. пропорційно до задоволеної частини позовних вимог.
Керуючись ст.ст.268, 367, 368, 376, 381-383 ЦПК України, Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Рішення Дарницького районного суду міста Києва від 30 вересня 2025 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позов Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості- задовольнити частково.

Стягнути з  ОСОБА_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_5 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 на користь Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго», місцезнаходження: місто Київ, площа І.Франка, 5, код ЄДРПОУ 40538421:
заборгованість за спожиті з 12 березня 2017 року до 01травня 2018 року послуги з централізованого опалення у розмірі 6372 грн. 48 коп.; інфляційну складову боргу у розмірі 1015 грн. 95 коп.; 3% річних у розмірі 238 грн. 30 коп.;
заборгованість за спожиті з 12 березня 2017 року до 01травня 2018 року послуги з централізованого гарячого водопостачанняу розмірі 3331 грн. 25 коп.; інфляційну складову боргу у розмірі 531 грн. 10 коп.; 3% річних у розмірі 124 грн. 57 коп.;
заборгованість за спожиті з 01 травня 2018 року по 31 жовтня 2021 року послуги з централізованого опалення у розмірі 19896 грн. 04 коп.; інфляційну складову боргу у розмірі 2964 грн. 51 коп.; 3% річних у розмірі 740 грн. 79 коп.;
заборгованість за спожиті з 01 травня 2018 року по 31 жовтня 2021 року послуги з централізованого постачання гарячої води у розмірі 11148 грн. 56 коп.; інфляційну складову боргу у розмірі 1661 грн. 14 коп.; 3% річних у розмірі 417 грн. 84 коп.;
заборгованість за спожиті з 01 листопада 2021 року по 31 березня 2025 року послуги з постачання теплової енергії у розмірі 26693 грн. 28 коп.; інфляційну складову боргу у розмірі 3275 грн.; 3% річних у розмірі 803 грн. 87 коп.; пеню у розмірі 978 грн. 04 коп.;
заборгованість за спожиті з 01 листопада 2021 року по 31 березня 2025 року послуги з постачання гарячої води у розмірі 10220 грн. 25 коп.; інфляційну складову боргу у розмірі 1312 грн. 94 коп.; 3% річних у розмірі 315 грн. 10 коп.; пеню у розмірі 383 грн. 37 коп.;
заборгованість з плати за абонентське обслуговування послуг з постачання теплової енергії у розмірі 1357 грн. 57 коп.;
заборгованість з плати за абонентське обслуговування послуг з постачання гарячої води у розмірі 712 грн. 80 коп.;
заборгованість з обслуговування вузла комерційного обліку централізованого опалення у розмірі 141 грн. 61 коп.;
судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2493 грн. 86 коп.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго», місцезнаходження: місто Київ, площа І.Франка, 5, код ЄДРПОУ 40538421 на користьОСОБА_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_5 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 судові витрати зі сплати судового збору за розгляд справи в суді апеляційної інстанції у розмірі 640 грн. 97 коп.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину постанови зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 13 березня 2026 року.

Головуючий:

Судді: