Справа № 201/2543/21
Провадження № 2о/201/4/2022

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2026 року       м. Дніпро

Соборний районний суд міста Дніпра у складі:
головуючого судді Демидової С.О.,
присяжних Носової Н.В., Лормана О.Л.
з секретарем судового засідання Тернової А.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку окремого провадження заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Військова частина НОМЕР_1 , Міністерство оборони України, Соборний відділ Державної реєстрації актів цивільного стану місті Дніпрі Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про оголошення фізичної особи померлою, –
ВСТАНОВИВ:

 
ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою, де заінтересовані особи є Військова частина НОМЕР_1 , Міністерство оборони України, Соборний відділ ДРАЦ у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про оголошення померлим ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 уродженця міста Дніпропетровська, який проживав за адресою: АДРЕСА_1 , військовослужбовця, сержанта Військової частини НОМЕР_1 за обставин безпосередньої участі у бойових діях під час захисту Батьківщини внаслідок збройної агресії російської федерації проти України; Датою смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 уродженця міста Дніпропетровська, який проживав за адресою: АДРЕСА_1 , військовослужбовця, сержанта Військової частини НОМЕР_1 вважати 09 березня 2025 року, місцем смерті населений пункт Гуєво Суджанського району Курської області, рф.
В обґрунтування своєї заяви заявник посилається на те, що він є рідним братом ОСОБА_2 , який проходив військову службу у складі Військової частини НОМЕР_1 та приймав безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України. 
13 березня 2025 року з ІНФОРМАЦІЯ_3 заявнику надійшло сповіщення № 34/16/1227 про те, що його брат, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 командир штурмового відділення штурмового взводу штурмової роти військової частини НОМЕР_1 , внаслідок контактного стрілецького бою зник безвісти 09 березня 2025 року, приблизно о 14:00 год., на півн.-захід від населеного пункту Гуєво Суджанського району Курської області російської федерації. 
Станом на момент звернення до суду з цією заявою будь-якої іншої інформації про місце перебування ОСОБА_2 заявнику не надходило, органом досудового розслідування його місцезнаходження не встановлено.
Метою оголошення ОСОБА_2 померлим, є наявність між ним та його братом заявником матеріально-правового зв`язку, а саме, для оформлення його особистих та майнових прав щодо спадкування майна після смерті брата.

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 батьками ОСОБА_2 є ОСОБА_3 який згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_4 , яка згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_6 . Дружини та дітей за життя ОСОБА_2 не мав. 
За результатами службового розслідування за фактом зникнення безвісті сержанта ОСОБА_5 , призначеного наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 12.03.2025 року № 445 встановлено, що згідно витягу з бойового розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 № 122дск від 21.01.2025 року, на виконання вимог бойових розпоряджень ГК ЗСУ від 16.09.2024 № 17229, командувача УВ “Курськ” від 06.01.2025 № 1/к/174т/БР, командира військової частини НОМЕР_5 від 07.01.2025 № 33т, командира військової частини НОМЕР_1 від 07.01.2025 №46дск було наказано направити в район виконання бойових завдань особовий склад у кількості 12 військовослужбовців, серед яких був сержант ОСОБА_6 .
У журналі бойових дій військової частини НОМЕР_1 № 38т/10-04 від 12.03.2025 року вказано, що 09.03.2025 року о 13.21 год. відбувся контактний стрілецький бой з напрямку н.п. куріловка (рф). Ворог в кількості до відділення спробував зайти на позиції ПВ “Мішок”. Було відкрито вогонь зі стрілецької зброї при підтримці артилерійського вогню старшого начальника. 09.03.2025 року о 14.10 год. ПВ "Мішок" перестав виходити на зв`язок. Внаслідок зазначеної події командир 1 штурмового відділення 1 штурмового взводу 2 штурмової роти військової частини НОМЕР_1 сержант ОСОБА_6 перестав виходити на радіо зв`язок. Через активну протидію ворога та вогневе ураження ворожих засобів вогневої підтримки, здійснити евакуацію сержанта ОСОБА_5 не вдалося. З огляду на вищезазначене, вважати сержанта ОСОБА_5 зниклим безвісти.
Свідком події, навідником 1 кулеметного спеціалізованого взводу 1 штурмової спеціалізованої роти (ШКВАЛ) військової частини НОМЕР_1 солдатом ОСОБА_7 було надане пояснення в якому зазначено, що 09.03.2025 року о 13.21 год. група на позиції ПВ “Мішок” зайняла оборону на північний захід від н.п. гуєво (рф). Ворог чисельністю до відділення спробував прорватися на вищезгадану позицію з напрямку н.п. куріловка (рф). Група ПВ “Мішок” вогонь зі стрілецької зброї при підтримці артилерії старшого начальника. Противником активно застосовувалися ручні гранатомети та підствольні гранатомети, що ускладнювало оборонні дії. Близько 13.30 год. ворогом було здійснено спробу обійти позицію з флангу, що змусило їхню групу змінити сектор обстрілу. Під час бою сержант ОСОБА_6 передав наказ командира про посилення оборони на правому фланзі, після чого вирушив в тому напрямку для контролю ситуації. Близько 14.10 год. зв`язок з ПВ “Мішок” було втрачено. На той час сержант ОСОБА_6 перебував на позиції для коригування вогню по противнику, але після цього перестав виходити на зв`язок. Спроби встановити його місцезнаходження та налагодити зв`язок були невдалими. Ворог чинив значний опір використовуючи засоби вогневої підтримки включаючи великокаліберні кулемети. Через загрозу особовому складу, здійснити спробу пошуку та евакуації сержанта ОСОБА_5 було неможливим. 
Іншим свідком події, командиром відділення 1 кулеметного спеціалізованого взводу 1 штурмової спеціалізованої роти (ШКВАЛ) військової частини НОМЕР_1 сержантом ОСОБА_8 було надане аналогічне пояснення, та зазначено, що у ході протистояння командир 1 штурмового відділення 1 штурмового взводу 2 штурмової роти військової частини НОМЕР_1 сержант ОСОБА_6 вирушив на фланг для коригування вогню по противнику, після чого здійснив декілька сеансів зв`язку, але після останньої доповіді про пересування противника перестав виходити на радіозв`язок. О 14.10 год. зв`язок з ПВ “Мішок” було втрачено. Через активний опір противника, вогневе ураження та складну тактичну обстановку здійснити пошук та евакуацію сержанта ОСОБА_5 не вдалося. 
Згідно витягу з Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісті за особливих обставин № 12025042130000812 від 07.06.2025 року ОСОБА_2 зник безвісти 09.03.2025 року внаслідок контактного стрілецького бою на півн.-захід від населенного пункта Гуєво Суджанського району Курської області рф. 
Згідно витягу з Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісті за особливих обставин № 20251001-175 від 01.10.2025 ОСОБА_2 зник на території бойових дій під час воєнних дій. 
Як вбачається з виписки з реєстру оборонців України, які перебувають у полоні держави-агресора, станом на 21.10.2025 відсутнє підтвердження про перебування у полоні від держави-агресора через Центральне агентство з розшуку Міжнародного комітету Червоного Хреста: інформації про стан здоров`я від держави-агресора через Центральне агентство з розшуку Міжнародного комітету Червоного Хреста: підтвердження про перебування у полоні держави-агресора з інших відкритих джерел, стосовно ОСОБА_2 . 
Тобто, з 03 вересня 2025 року і до цього часу жодних відомостей про ймовірне місцеперебування безвісти зниклого ОСОБА_2 військова частина не надала, даних про перебування ОСОБА_2 в полоні немає, на зв`язок з військовою частиною останній чи за його дорученням будь-які інші особи не виходили. Відомості про його подальше та теперішнє місце перебування відсутні. Будь-яких даних про те, що ОСОБА_2 живий немає. 
Отже, з моменту зникнення безвісти за особливих обставин - під час бойових дій, відсутні будь-які відомості про перебування у живих військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , ОСОБА_2 . 
Враховуючи тривалий час відсутності будь-якої інформації, відсутність тіла, а також те, що військовослужбовець ОСОБА_2 зник за обставин, що загрожували йому смертю, є підстави припустити про ймовірну загибель військовослужбовця військової частини військової частини НОМЕР_1 , ОСОБА_2 саме внаслідок контактного стрілецького бою ІНФОРМАЦІЯ_7 в районі населенного пункту Гуєво Суджанського району Курської області російської федерації(а.с.1-7) 
Згідно із протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27 листопада 2025 року справа за указаної заявою передана для розгляду судді Демидовій С.О. (а.с. 45).
Ухвалою судді Соборного районного суду міста Дніпра 01 грудня 2025 року було відкрито провадження у справі окремого провадження за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Військова частина НОМЕР_1 , Міністерство оборони України, Соборний відділ ДРАЦ у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про оголошення фізичної особи померлою (а.с. 50-51).
19 грудня 2025 року від Соборний відділ ДРАЦ у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності (а.с. 63).
19 січня 2026 року представником Міністерства оборони України через систему «Електронний суд» подано пояснення по справі в яких останній зазначив, що згідно з ч. 1 ст. 293 Цивільного процесуального кодексу України від 18.03.2004 № 1618-IV (зі змінами) окреме провадження – це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. 
Виходячи з цього, для встановлення факту необхідна наявність обов`язкових умов, зокрема, встановлюваний факт повинен бути юридичним, тобто від його встановлення в особи виникають, змінюються або припиняються особисті чи майнові права; чинним законодавством не передбачено іншого порядку його встановлення. 
Міністерство оборони України - спеціально уповноважений суб`єкт, який уповноважений на призначення одноразової грошової допомоги відповідно до вимог Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", "Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 року №975, та постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану"
Заявник зобов`язаний обґрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин. При цьому слід мати на увазі, що встановлення з зазначених підстав факту смерті відрізняється від встановлення факту реєстрації смерті та від оголошення особи померлою.
Відповідно до ст. 1 Закону України “Про правовий режим воєнного стану” від 12.05.2015 № 389-VIII, воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень. 
Правовою основою введення воєнного стану є Конституція України, цей Закон та Указ Президента України про введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях, затверджений Верховною Радою України (ст. 2 зазначеного Закону України). 
У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 “Про введення воєнного стану в Україні”, затвердженим Законом України від 24.02.2022 № 2102-IX, в Україні введено воєнний стан із 05.30 год 24.02.2022 строком на 30 діб. В подальшому, строк дії воєнного стану в Україні неодноразово продовжено Указами Президента України та діє до теперішнього часу. 
Порядок державної реєстрації смерті визначається ст.17 Закону України “Про державну реєстрацію актів цивільного стану” від 01.07.2010 № 2398-VI та Правилами державної реєстрації актів цивільного стану, затвердженими наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 № 52/5
Відповідно до ст. 46 ЦК України, фізична особа може бути визнана судом померлою, якщо у місці її постійного місця проживання немає відомостей про її місце перебування протягом трьох років, або якщо вона пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, - протягом шести місяців
Виняток встановлений ч. 2 ст. 46 ЦК України, де зазначено, що фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій. З урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців. 
Статтею 47 ЦК України визначено, що правові наслідки оголошення фізичної особи померлою прирівнюються до правових наслідків, які настають у разі смерті. Спадкоємці фізичної особи, яка оголошена померлою, не мають права відчужувати протягом п`яти років нерухоме майно, що перейшло до них у зв`язку з відкриттям спадщини. Нотаріус, який видав спадкоємцеві свідоцтво про право на спадщину на нерухоме майно, накладає на нього заборону відчуження
Правова мета встановлення спеціальних строків полягає в тому, що визначені частиною другою статті 46 ЦК України два роки від дня закінчення воєнних дій, збройного конфлікту або шість місяців потрібні для розшуку особи та вжиття заходів для її повернення із зони воєнних дій, збройного конфлікту або з інших держав і територій. Дворічний або шестимісячний строки обумовлені тим, що в багатьох випадках під час воєнних дій, збройних конфліктів загибель або зникнення осіб відбувається в умовах невизначеності, на територіях, де тривають активні бойові дії, або в тимчасово окупованих регіонах, що ускладнює вирішення питання розшуку фізичної особи. І навіть за наявності цих строків очевидність щодо зникнення безвісти або загибелі особи може залишатися невідомою. Однак саме для розв`язання таких проблем і застосовуються юридичні фікції. 
Визначення шести місяців як мінімально потрібного строку відображає необхідність обґрунтованого періоду для пошуку зниклої особи, враховуючи особливі обставини зникнення, зокрема під час активних бойових дій. Встановлення такого строку дозволяє зменшити ймовірність того, що особа, яка може бути ще живою, буде передчасно визнана померлою. 
Шість місяців, які визначені в реченні другому частини другої статті 46 ЦК України, мають відраховуватися від дня закінчення активних бойових дій на місці (на території) ймовірної загибелі фізичної особи, що дозволятиме надати правову охорону людям, які постраждали від війни та у яких у зв`язку з вірогідною смертю зниклої фізичної особи виникають певні цивільні права та правомірні інтереси, і забезпечуватиме правову справедливість. 
Шестимісячний строк, який у цьому випадку обраховується з дня закінчення активних бойових дій, виконує функцію своєрідного запобіжника, спрямованого на захист прав та інтересів фізичної особи, яка може перебувати в невідомому місці або тимчасово не мати змоги вийти на зв`язок з різних причин, пов`язаних з обставинами воєнних дій, збройного конфлікту. Така правова гарантія запобігає передчасному оголошенню особи померлою, враховуючи, що в умовах війни можуть бути численні фактори, які заважають встановленню фактичного місця перебування людини. Цей строк забезпечує можливість з`ясування додаткових обставин або отримання нової інформації про зниклу особу, що сприяє уникненню помилкових судових рішень, які могли б призвести до негативних правових наслідків для самої особи, її родичів і суспільства загалом. 
Такий правовий висновок у своїй постанові 11 грудня 2024 року у справі 755/11021/22 виклала Велика Палата Верховного Суду, який відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України є обов`язковим для врахування при вирішенні справи.
Також, у вказаній постанові Велика Палата Верховного Суду наголосила на тому, що конкретні воєнні дії мають територіальну і часову характеристики. Джерелом офіційної інформації про ці характеристики є Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, затверджений наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22 грудня 2022 року № 309, на теперішній час зазначений наказ з 20.03.2025 втратив свою чинність. 
20.03.2025 року набув чинність наказ Міністерства розвитку громад та територій України від 28.02.2025 року № 376.
Нормативно-правовими актами України не врегульовано порядок визнання дати завершення бойових дій на території країни-окупанта. 
Просили врахувати дані пояснення при вирішенні справи та прийняти законне та обгрунтоване рішення.
24 лютого 2026 від представника заявника через систему «Електронний суд» надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності.
Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.
Суд, розглянувши подані заявником матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до таких висновків.
Так, судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є рідними братами, що підтверджується свідоцтвом про народження ОСОБА_9 НОМЕР_2 (а.с. 26) та свідоцтвом про народження ОСОБА_10 № НОМЕР_6 (а.с. 27)
13 березня 2025 року з ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_11 надійшло сповіщення № 34/16/1227 про те, що його брат, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 командир штурмового відділення штурмового взводу штурмової роти військової частини НОМЕР_1 , внаслідок контактного стрілецького бою зник безвісти 09 березня 2025 року, приблизно о 14:00 год., на півн.-захід від населеного пункту Гуєво Суджанського району Курської області російської федерації (а.с. 32). 
За результатами службового розслідування за фактом зникнення безвісті сержанта ОСОБА_5 , призначеного наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 12.03.2025 року № 445 встановлено, що згідно витягу з бойового розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 № 122дск від 21.01.2025 року, на виконання вимог бойових розпоряджень ГК ЗСУ від 16.09.2024 № 17229, командувача УВ “Курськ” від 06.01.2025 № 1/к/174т/БР, командира військової частини НОМЕР_5 від 07.01.2025 № 33т, командира військової частини НОМЕР_1 від 07.01.2025 №46дск було наказано направити в район виконання бойових завдань особовий склад у кількості 12 військовослужбовців, серед яких був сержант ОСОБА_6 .
У журналі бойових дій військової частини НОМЕР_1 № 38т/10-04 від 12.03.2025 року вказано, що 09.03.2025 року о 13.21 год. відбувся контактний стрілецький бой з напрямку н.п. куріловка (рф). Ворог в кількості до відділення спробував зайти на позиції ПВ “Мішок”. Було відкрито вогонь зі стрілецької зброї при підтримці артилерійського вогню старшого начальника. 09.03.2025 року о 14.10 год. ПВ "Мішок" перестав виходити на зв`язок. Внаслідок зазначеної події командир 1 штурмового відділення 1 штурмового взводу 2 штурмової роти військової частини НОМЕР_1 сержант ОСОБА_6 перестав виходити на радіо зв`язок. Через активну протидію ворога та вогневе ураження ворожих засобів вогневої підтримки, здійснити евакуацію сержанта ОСОБА_5 не вдалося. З огляду на вищезазначене, вважати сержанта ОСОБА_5 зниклим безвісти.
Свідком події, навідником 1 кулеметного спеціалізованого взводу 1 штурмової спеціалізованої роти (ШКВАЛ) військової частини НОМЕР_1 солдатом ОСОБА_7 було надане пояснення в якому зазначено, що 09.03.2025 року о 13.21 год. група на позиції ПВ “Мішок” зайняла оборону на північний захід від н.п. гуєво (рф). Ворог чисельністю до відділення спробував прорватися на вищезгадану позицію з напрямку н.п. куріловка (рф). Група ПВ “Мішок” вогонь зі стрілецької зброї при підтримці артилерії старшого начальника. Противником активно застосовувалися ручні гранатомети та підствольні гранатомети, що ускладнювало оборонні дії. Близько 13.30 год. ворогом було здійснено спробу обійти позицію з флангу, що змусило їхню групу змінити сектор обстрілу. Під час бою сержант ОСОБА_6 передав наказ командира про посилення оборони на правому фланзі, після чого вирушив в тому напрямку для контролю ситуації. Близько 14.10 год. зв`язок з ПВ “Мішок” було втрачено. На той час сержант ОСОБА_6 перебував на позиції для коригування вогню по противнику, але після цього перестав виходити на зв`язок. Спроби встановити його місцезнаходження та налагодити зв`язок були невдалими. Ворог чинив значний опір використовуючи засоби вогневої підтримки включаючи великокаліберні кулемети. Через загрозу особовому складу, здійснити спробу пошуку та евакуації сержанта ОСОБА_5 було неможливим. 
Іншим свідком події, командиром відділення 1 кулеметного спеціалізованого взводу 1 штурмової спеціалізованої роти (ШКВАЛ) військової частини НОМЕР_1 сержантом ОСОБА_8 було надане аналогічне пояснення, та зазначено, що у ході протистояння командир 1 штурмового відділення 1 штурмового взводу 2 штурмової роти військової частини НОМЕР_1 сержант ОСОБА_6 вирушив на фланг для коригування вогню по противнику, після чого здійснив декілька сеансів зв`язку, але після останньої доповіді про пересування противника перестав виходити на радіозв`язок. О 14.10 год. зв`язок з ПВ “Мішок” було втрачено. Через активний опір противника, вогневе ураження та складну тактичну обстановку здійснити пошук та евакуацію сержанта ОСОБА_5 не вдалося (а.с.11-17). 
Згідно витягу з Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісті за особливих обставин № 12025042130000812 від 07.06.2025 року  ОСОБА_2 зник безвісти 09.03.2025 року внаслідок контактного стрілецького бою на півн.-захід від населеного пункта Гуєво Суджанського району Курської області рф. 
Згідно витягу з Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісті за особливих обставин № 20251001-175 від 01.10.2025 ОСОБА_2 зник на території бойових дій під час воєнних дій (а.с. 9-10). 
Як вбачається з виписки з реєстру оборонців України, які перебувають у полоні держави-агресора, станом на 21.10.2025 відсутнє підтвердження про перебування у полоні від держави-агресора через Центральне агентство з розшуку Міжнародного комітету Червоного Хреста: інформації про стан здоров`я від держави-агресора через Центральне агентство з розшуку Міжнародного комітету Червоного Хреста: підтвердження про перебування у полоні держави-агресора з інших відкритих джерел, стосовно ОСОБА_2 (а.с. 18). 
Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому у цим Кодексом, звернутися до суду за захистом свої порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.
Згідно з ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, при цьому кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.
Відповідно до частини першої статті 306 ЦПК України у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку.
Частиною першою статті 46 Цивільного кодексу України встановлено, що фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, - протягом шести місяців, а за можливості вважати фізичну особу загиблою від певного нещасного випадку або інших обставин внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру - протягом одного місяця після завершення роботи спеціальної комісії, утвореної внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.
Відповідно до частини другої статті 46 ЦК України фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років після закінчення воєнних дій. З урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців.
Згідно з частиною третьою статті 46 ЦК України фізична особа оголошується померлою від дня набрання законної сили рішенням суду про це. Фізична особа, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави припустити її загибель від певного нещасного випадку або у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена померлою від дня її вірогідної смерті.
Фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій. З урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців.
Фізична особа оголошується померлою від дня набрання законної сили рішенням суду про це. Фізична особа, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави припустити її загибель від певного нещасного випадку або у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена померлою від дня її вірогідної смерті.
Район воєнних (бойових) дій - це визначена рішенням Головнокомандувача Збройних Сил України частина сухопутної території України, повітряного або/та водного простору, на якій впродовж певного часу ведуться або/та можуть вестися воєнні (бойові) дії (стаття 1 Закону України «Про оборону України»).
Бойові дії - це форма застосування з`єднань, військових частин, підрозділів (інших сил і засобів) Збройних Сил України, інших складових сил оборони, а також поліції особливого призначення Національної поліції України для вирішення бойових (спеціальних) завдань в операціях або самостійно під час відсічі збройної агресії проти України або ліквідації (нейтралізації) збройного конфлікту, виконання інших завдань із застосуванням будь-яких видів зброї (озброєння).
Статтею 47 ЦК України визначено, що правові наслідки оголошення фізичної особи померлою прирівнюються до правових наслідків, які настають у разі смерті.
Особливістю цієї категорії справ є те, що висновок суду про оголошення громадянина померлим ґрунтується на юридичному припущенні смерті особи.
Смерть - це припинення життєдіяльності організму. Зі смертю припиняється цивільна правоздатність фізичної особи.
Оголошення громадянина померлим має своїм призначенням усунення невизначеності, яка склалася у правовідносинах за участю особи, яка тривалий час є відсутньою за місцем свого постійного проживання і місце перебування якої невідоме.
Особа може бути оголошена в судовому порядку померлою у разі встановлення обставин, на підставі яких суд робить вірогідне припущення про смерть цієї особи. На цьому наголошено, зокрема, у постановах Верховного Суду від 31 травня 2023 року у справі № 177/11/20, від 07 листопада 2023 року у справі № 607/159/23.
У постановах від 26 квітня 2023 року у справі № 337/3725/22, від 29 березня 2023 року у справі № 753/8033/22 Верховний Суд дійшов висновків, що підставою для встановлення факту смерті є підтверджені доказами обставини, які свідчать про смерть громадянина в певний час і за певних обставин. Доказами, що підтверджують факт смерті особи в умовах воєнного стану або на тимчасово окупованій території України, можуть бути, зокрема: письмові докази; речові докази, у тому числі звуко- і відеозаписи; висновки експертів; копії лікарського свідоцтва/довідки про смерть; показання свідків, що можуть підтвердити ті обставини, на які посилається заявник; довідки з військкомату або від командира військової частини (у випадку загибелі військовослужбовців); заяви до правоохоронних органів про зникнення особи, в тому числі при обставинах, що загрожували їй смертю.
Вочевидь вказаний перелік доказів не є вичерпним та може бути конкретизований у кожній справі залежно від встановлених у ній обставин.
Подібні висновки висловлені у постанові Верховного Суду від 25 жовтня 2023 року справі № 607/1612/23 (провадження № 61-6323св23).
Разом із тим, суд повинен мати достатні належні та допустимі докази для встановлення обставин, на підставі яких можливо зробити вірогідне припущення про смерть громадянина. Відсутність безумовних доказів або суперечність у доказах на підтвердження обставин, що надаються заявником та/або заінтересованими особами, унеможливлює оголошення особи померлою (див. постанову Верховного Суду від 08 лютого 2024 року у справі № 148/1207/22 (провадження № 61-14338св23)).
ОСОБА_1 у заяві про оголошення фізичної особи померлою, посилаючись на результати службового розслідування, призначеного наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 09 квітня 2025 року № 395, зазначив, що  ОСОБА_2 зник безвісти 09.03.2025 року внаслідок контактного стрілецького бою на півн.-захід від населенного пункта Гуєво Суджанського району Курської області рф. 
Зазначив, що оголошення ОСОБА_2 померлим необхідно йому для оформлення спадкових.
Частиною третьою статті 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).
Відповідно до частини першої статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
За результатами службового розслідування за фактом зникнення безвісті сержанта ОСОБА_5 , призначеного наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 12.03.2025 року № 445 встановлено, що згідно витягу з бойового розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 № 122дск від 21.01.2025 року, на виконання вимог бойових розпоряджень ГК ЗСУ від 16.09.2024 № 17229, командувача УВ “Курськ” від 06.01.2025 № 1/к/174т/БР, командира військової частини НОМЕР_5 від 07.01.2025 № 33т, командира військової частини НОМЕР_1 від 07.01.2025 №46дск було наказано направити в район виконання бойових завдань особовий склад у кількості 12 військовослужбовців, серед яких був сержант ОСОБА_6 .
У журналі бойових дій військової частини НОМЕР_1 № 38т/10-04 від 12.03.2025 року вказано, що 09.03.2025 року о 13.21 год. відбувся контактний стрілецький бой з напрямку н.п. куріловка (рф). Ворог в кількості до відділення спробував зайти на позиції ПВ “Мішок”. Було відкрито вогонь зі стрілецької зброї при підтримці артилерійського вогню старшого начальника. 09.03.2025 року о 14.10 год. ПВ "Мішок" перестав виходити на зв`язок. Внаслідок зазначеної події командир 1 штурмового відділення 1 штурмового взводу 2 штурмової роти військової частини НОМЕР_1 сержант ОСОБА_6 перестав виходити на радіо зв`язок. Через активну протидію ворога та вогневе ураження ворожих засобів вогневої підтримки, здійснити евакуацію сержанта ОСОБА_5 не вдалося. З огляду на вищезазначене, вважати сержанта ОСОБА_5 зниклим безвісти.
Таким чином, вказаний висновок не містить викладення жодних обставин, які б вказували на вірогідну смерть ОСОБА_12 в зазначену дату, а лише зазначає на втрату зв`язку з ним, що обумовлює можливість вважати ОСОБА_2 таким, що зник безвісти.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що оскільки за наданими до заяви документами ОСОБА_2 безвісти в районі проведення воєнних дій, які до теперішнього часу не припинені, вказана заява по оголошення його померлим не підлягає задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 259, 263-265, 308, 355 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Військова частина НОМЕР_1 , Міністерство оборони України, Соборний відділ Державної реєстрації актів цивільного стану місті Дніпрі Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про оголошення фізичної особи померлою залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 02 березня 2026 року 

Суддя       С.О. Демидова

Присяжні:       Н.В. Носова

О.Л. Лорман