532/3048/25
2/532/317/2026

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 березня 2026 р. м. Кобеляки
Кобеляцький районний суд Полтавської області у складі:
головуючого судді - Макарчука С.М.,
з участю:
позивачки - ОСОБА_1 ,
представника позивачки - адвоката Яременка О.Є.
представника відповідача - адвоката Любовського В.М.,
секретаря судового засідання - Демидюк О.Р.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кобеляки цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Полтавагаз» про захист прав споживачів, 

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до Кобеляцького районного суду Полтавської області з позовом до АТ "ОГС "Полтавагаз" в якому прохає визнати безпідставним припинення 23.04.2019року акціонерним товариством «Оператор газорозподільної системи «Полтавагаз» газопостачання (розподілу природного газу) споживачеві ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ЕІС-код 56ХМ26Е12001327В за адресою: АДРЕСА_1 ; стягнути із акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Полтавагаз» на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , 50 000,00грн відшкодування моральної шкоди та 20 119,35грн матеріальної шкоди, які були завдані безпідставним припиненням газопостачання.
Позов обґрунтований тим, що ОСОБА_1 , з 2016року є побутовим споживачем природного газу по домоволодінню АДРЕСА_2 .
Це підтверджується заявою про приєднання до умов договору розподілу природного газу для побутового споживача, договором розподілу природного газу.
23.04.2019року Відповідач припинив для ОСОБА_1 постачання (розподіл) природного газу.
Це підтверджується актом про припинення газопостачання. Припинення надання вказаної послуги із забезпечення умов проживання ОСОБА_1 .
Відповідач пов`язав із заборгованістю за несанкціонований відбір природного газу з ГРМ.
Це підтверджується актом про припинення газопостачання.
Свої дії Відповідач мотивував тим, що ОСОБА_1 не сплатила заборгованість у розмірі 33 494,92грн згідно акту-розрахунку складеного за результатами рішення комісії з розгляду актів про порушення внаслідок яких здійснюється перерахунок (донарахування) об`ємів природного газу та зміни їх режиму нарахування споживачу від 25.09.2018року, яким задоволено акт про порушення №114828 від 12.09.2018року.
Це підтверджується актом-розрахунком, витягом з протоколу №41/18 від 25.09.2018року.
Однак, ніякого несанкціонованого відбору природного газу ОСОБА_1 не допускала, а будь-які нарахування з неї відшкодувань як і виникнення заборгованості по таким нарахуванням були безпідставними і протиправними.
Вказане твердження доведене у ході судового розгляду цивільної справи №532/234/21 за позовом ОСОБА_1 до Відповідача про захист прав споживача.
Так, рішенням, яке набрало законної сили, Кобеляцького районного суду Полтавської області від 14.06.2021року, залишеним без змін постановою Полтавського апеляційного суду від 22.09.2021року, визнане недійсним та скасоване рішення публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Полтавагаз» в частині задоволення акту про порушення № 11428 від 12.09.2018 року щодо ОСОБА_1 та донарахування об`єму природного газу в обсязі 3601,73 кубічних метрів в сумі 33494,92 гривень, оформлене протоколом № 41/18 від 25.09.2018 року комісії публічного акціонерного товариства по постачанню та газифікації "Полтавагаз" з розгляду актів про порушення, внаслідок яких здійснюється перерахунок (донарахування) об`ємів природного газу та зміни їх режиму нарахування споживачу (несанкціонованому споживачу) та актом-розрахунком не облікованого (донарахованого) об`єму природного газу і його вартості № 41/18/17 від 25.09.2018 року.
Це підтверджується рішенням та постановою судів двох інстанцій відповідно.
З огляду на встановлені судом обставини та його висновки, що мають преюдиціальне значення, твердження Відповідача про наявність у ОСОБА_1 заборгованості за несанкціонований відбір природного газу з ГРМ не ґрунтувалася на законі та була наслідком протиправних рішень самого ж Відповідача.
Безпідставне припинення газопостачання - це припинення газопостачання споживачеві, здійснене незважаючи на те, що споживачем не порушуються умови договору про надання послуг з газопостачання.
Таким чином, здійснивши припинення домоволодінню ОСОБА_1 газопостачання Відповідач діяв безпідставно, тобто здійснив припинення газопостачання за відсутності порушень умов договору про надання послуг з газопостачання.
18 жовтня 2021 року ОСОБА_1 звернулася до Відповідача із проханням відновити їй газопостачання.
Це підтверджується заявою.
Відповідач в супереч вимогам Кодексу газорозподільних систем та права Позивачки на отримання комунальної послуги необхідної для забезпечення належного існування її клопотання проігнорував.
25 жовтня 2021 року ОСОБА_1 повторно звернулася до Відповідача із заявою про відновлення газопостачання.
Це підтверджується заявою.
25 листопада 2021 року, тобто тільки через місяць після звернення Позивачки, Відповідач поставив їй умову відновлення газопостачання – це сплата рахунку на суму 2951,08грн для за монтажу-демонтажу газового обладнання.
Це підтверджується рахунком.
В зв`язку із тим, що ОСОБА_1 не могла терпіти лишатися без забезпечення своєї оселі теплом вона вимушено сплатила вказаний рахунок.
Це підтверджується квитанцією банку.
26 листопада 2021 року Відповідач здійснив відновлення розподілу природного газу споживачці ОСОБА_1 .
Своїми діями по фактично безпідставному припиненню забезпечення споживача ОСОБА_1 важливою послугою, яка безпосередньо пов`язана із нормальним існуванням людини Відповідач завдав їй моральної і матеріальної шкоди.
Із 23.04.2019 року по 26.11.2021 року, тобто протягом більш ніж 2 років і майже 3 опалювальних сезонів, Відповідач без будь-якої достатньої правової підстави, змусив Позивачку терпіти умови, які не тільки є несприятливими для здоров`я, але є принизливими, не прийнятними, нижче соціальних потреб та мінімальних потреб для існування.
Природні першочергові потреби будь-якої людини та соціальні гарантії, яке підтримує наше суспільство полягають у забезпеченні тепла та харчування. Це мінімальні потреби. Потреба людини у теплі – це фізіологічна потреба для виживання та підтримки життєдіяльності, яка забезпечується через енергетичний баланс організму. Вона включає потребу в теплі від зовнішніх джерел (їжа, одяг, житло).
Проживання у житловому будинку, який облаштований під газове опалення та приготування їжі за рахунок природного газу, без постачання газу ставило її у складні життєві умови.
Середньодобова температура, при якій починається опалювальний сезон становить +8 С0 протягом 3-х днів поспіль, а припиняється коли така температура становить більше вказаного значення протягом 3-х днів поспіль.
У грудні 2019року середньомісячна температура навколишнього природного середовища склала 5,6 С0, у січні - 2020року - 0,4 С0, у лютому 2020 - 1,8С0, у березні 2020- 5,9С0, у грудні 3,9 С0, у січні 2021 року – - 1,7С0, у лютому - -3,2С0, у березні 2,0 С0, у квітні -7,5 С0.
Це підтверджується даними Центральної геофізичної обсерваторії за посиланням http://cgo-sreznevskyi.kyiv.ua/uk/diialnist/klimatolohichna/klimatychni-danni-po-ukraini та Положенням про ЦГО за посиланням http://cgo-sreznevskyi.kyiv.ua/uk/protsho/polozhennia.
У вказані місяці ОСОБА_1 не могла забезпечити себе достатнім рівнем тепла та опалити своє житло. Вона переживала фізичні і моральні страждання. Фізичні страждання завдавалися їй від холоду, моральні від того, що в результаті протиправних дій Відповідача вона мусила жити не як людина, що їй доводилося вдягати по декілька одиниць одягу, щоб не замерзнути, що вона як особа похилого віку мусила жити у холодній, вогкій одній кімнаті, кутатися та вести життя як безхатько. Відсутність газового опалення вплинула і на дотримання нею санітарно гігієнічних норм через холод не можливо прийняти ванну чи забезпечити інші процедури по догляду за собою.
Від протиправних дій Відповідача був порушений звичайний устрій життя Позивачки, вона була обмежена в отриманні відповідних послуг, що призводило до незручностей, неможливості користуватись газовими приладами для підтримання життєдіяльності, необхідності докладання додаткових зусиль для організації елементарних побутових умов проживання, враховуючи ситуацію в країні в період дії карантину у зв`язку з коронавірусною хворобою COVID-19. Через необхідність вирішення питань, пов`язаних з усуненням наслідків відключення, вона відчувала душевні страждання, оскільки була позбавлена можливості проживання в нормальних умовах.
Такі умови ОСОБА_1 переживала день за днем місяць за місяцем більше двох років поспіль, що спричинило їй значну душевну травму.
При цьому відповідач не приніс навіть жодного вибачення чи компенсації.
Більше того, Відповідач продовжуючи свою неправомірну поведінку, завдаючи ОСОБА_1 ще більших моральних переживань, навіть після набрання чинності рішенням суду про безпідставність стягнення боргу за несанкціонований відбір природного газу, не відновив газопостачання, а ухилявся від поновлення, вимагаючи для цього сплатити вартість робіт по підключенню та монтажу, безпідставно демонтованого обладнання у розмірі 2 951,08 грн, що підтверджується рахунком на оплату та платіжними документами.
Гроші виступають еквівалентом моральної шкоди. Грошові кошти, як загальний еквівалент всіх цінностей, в економічному розумінні «трансформують» шкоду в загальнодоступне вираження, а розмір відшкодування «обчислює» шкоду.
Душевні переживання, які ОСОБА_1 перенесла можуть бути компенсовані позитивними емоціями, які вона, як звичайна людина, може отримати від матеріальних благ, зокрема від покупної спроможності грошей, тому розмір компенсації завданих їй моральних страждань, який би зміг забезпечити для неї душевну рівновагу Позивачка визначає у 50 000, 00грн.
Саме така сума буде справедливою, щоб компенсувати потерпілій всі страждання, приниження, дискомфорт, вимушене перевлаштовування свого способу життя, пошук альтернатив для приготування їжі.
У постанові від 11.12.2019року Верховний Суд при розгляді справи про відшкодування моральної шкоди завданої незаконним відключенням споживача від постачання природного газу визначив, що за 7 місяців перебування споживача в умовах, які виникають із зазначених обставин, 10 000,00грн є достатньою компенсацією моральної шкоди, а крім того виснував, що на спірні правовідносини щодо неправомірного відключення від постачання природного газу поширюються норми Закону України «Про захист прав споживачів».
ОСОБА_1 ж перебувала в умовах, які завдавали їй моральної шкоди 31 місяць, тому ґрунтовно, спираючись на практику та подібність правовідносин вона вважає визначений нею розмір компенсації обґрунтованим.

У поданому відзиві відповідач АТ «Полтавагаз» пояснює, що є оператором газорозподільної системи на підставі ліцензії НКРЕКП № 778 від 15.06.2017 р. Вказує, що споживачем послуги розподілу газу за адресою АДРЕСА_1 є ОСОБА_1 . Посилаючись на обставини демонтажу лічильника газу Ельстер G-4 (зав. № 10675345) 30.04.2018 р. та проведення експертизи 03.05.2018 р., де встановлено підозру на несанкціоноване втручання, та наводячи висновок експерта, який підтвердив наявність стороннього магнітного предмета в конструкції лічильника, на підставі чого складено акт про порушення № 11428 від 12.09.2018 р. і акт-розрахунок від 25.09.2018 р. на суму 33 494,92 грн за необлікований газ, відповідач вказує, що через несплату боргу 23.04.2019 р. розподіл газу було припинено, про що складено акт № 2.
У зв`язку із зазначеним відповідач стверджує, що дії з припинення постачання були законними і здійснені відповідно до вимог чинного законодавства, а тому вважає позов безпідставим.

У судовому засіданні сторони підтримали свої позиції.
Заслухавши пояснення сторін, допитавши свідків, дослідивши надані суду докази, суд робить такі висновки.

Судом встановлено, що рішенням Кобеляцького районного суду Полтавської області від 14 червня 2021 року у справі № 532/234/21 визнано недійсним та скасовано рішення Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Полтавагаз» в частині задоволення акту про порушення № 11428 від 12.09.2018 року щодо побутового споживача ОСОБА_1 та донарахування останній об`єму природного газу в обсязі 3601,73 кубічних метрів в сумі 33494,92 гривень, оформлене протоколом № 41/18 від 25.09.2018 року комісії публічного акціонерного товариства по постачанню та газифікації "Полтавагаз" з розгляду актів про порушення, внаслідок яких здійснюється перерахунок (донарахування) об`ємів природного газу та зміни їх режиму нарахування споживачу (несанкціонованому споживачу) та актом-розрахунком не облікованого (донарахованого) об`єму природного газу і його вартості № 41/18/17 від 25.09.2018 року.
Постановою Полтавського апеляційного суду від 22 вересня 2021 року зазначене рішення суду першої інстанції залишено без змін.
Рішення суду було мотивовано відсутністю належних та допустимих доказів на підтвердження факту несанкціонованого втручання споживача в роботу лічильника газу.
Відповідно до Акту № 2 про припинення (обмеження) газопостачання (розподілу природного газу), газопостачання до домоволодіння ОСОБА_1 припинено 23 квітня 2019 року шляхом перекриття запірного пристрою та встановлення інверторної заглушки на ввідному газопроводі та опломбування у зв`язку із заборгованістю за несанкціонований відбір природного газу з ГРМ.
01 лютого 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про визнання недійсним та скасування рішення ПАТ "Полтавагаз"
Позивачкою надані копії заяви від 18 жовтня 2021 року про відновлення газопостачання та заяви від 25 жовтня 2021 року про відновлення газопостачання, однак лише заява від 25 жовтня 2021 року має відмітку про її отримання відповідачем 26 жовтня 2021 року.
Газопостачання відновлено 25 листопада 2021 року, тобто, через місяць після отримання заяви про відновлення газопостачання.
Відповідно до ч.1 ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.
Таким чином, рішенням суду від 14.06.2021 встановлено відсутність належних та допустимих доказів на підтвердження факту несанкціонованого втручання споживача в роботу лічильника газу.

Правовідносини, які виникли між споживачем та газорозподільною організацією, врегульовано Законом України «Про ринок природного газу», Кодексом газорозподільних систем, затвердженим постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30 вересня 2015 року № 2494 (далі Кодексом ГРМ), постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30 вересня 2015 року № 2498 «Про затвердження Типового договору розподілу природного газу».
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про ринок природного газу» суб`єктами ринку природного газу є: оператор газотранспортної системи, оператор газорозподільної системи, оператор газосховища, оператор установки LNG, замовник, оптовий продавець, оптовий покупець, постачальник, споживач.
Ст. 40 Закону України «Про ринок природного газу» передбачено, що розподіл природного газу здійснюється на підставі та умовах договору розподілу природного газу в порядку, передбаченому Кодексом газорозподільних систем та іншими нормативно-правовими актами.
У п. 3 глави 1 розділу І Кодексу ГРМ визначено, що його дія поширюється на операторів газорозподільних систем, замовників доступу та приєднання до газорозподільної системи, споживачів (у тому числі побутових споживачів), об`єкти яких підключені до газорозподільних систем.
Відповідно до п. 4 глави 1 розділу І Кодексу ГРМ договір розподілу природного газу це правочин, укладений між оператором газорозподільної системи та споживачем (у тому числі побутовим споживачем) відповідно до вимог цього Кодексу, згідно з яким оператор газорозподільної системи забезпечує цілодобовий доступ об`єкта споживача до газорозподільної системи для можливості розподілу природного газу.
Доступ до газорозподільної системи це право користування потужністю складової (об`єкта) газорозподільної системи в обсязі та на умовах, встановлених у договорі (технічній угоді) про надання відповідних послуг з оператором газорозподільної системи.
Оператор газорозподільної системи це суб`єкт господарювання, що на підставі ліцензії здійснює діяльність з розподілу природного газу газорозподільною системою, яка знаходиться у його власності або користуванні відповідно до законодавства, та здійснює щодо неї функції оперативно-технологічного управління;
Споживачем природного газу (споживач) є фізична особа, фізична особа-підприємець або юридична особа, об`єкти якої в установленому порядку підключені до/через ГРМ оператора ГРМ, яка отримує природний газ на підставі договору постачання природного газу з метою використання для власних потреб, зокрема в якості сировини, а не для перепродажу.
Відповідно до п. 2 глави 2 розділу І Кодексу ГРМ оператор ГРМ здійснює діяльність з розподілу природного газу на підставі ліцензії.
Згідно з п. 5 глави 2 розділу І Кодексу ГРМ взаємовідносини, пов`язані з розподілом природного газу споживачам, у тому числі побутовим споживачам, підключеним до/через ГРМ, включаючи забезпечення оператором ГРМ цілодобового їх доступу до ГРМ для споживання (розподілу) належного їм (їх постачальникам) природного газу, регулюються договором розподілу природного газу, укладеним між оператором ГРМ та споживачем відповідно до вимог глави 3 розділу VІ цього Кодексу.
Відповідно до п. 3 глави 3 розділу І Кодексу ГРМ для забезпечення цілодобового доступу до газорозподільної системи та можливості розподілу (переміщення) належного споживачу (суміжному суб`єкту ринку природного газу) природного газу ГРМ обов`язковою умовою є наявність фізичного підключення об`єкта споживача (суміжного суб`єкта ринку природного газу) до ГРМ.
Споживачі, у тому числі побутові, та суміжні суб`єкти ринку природного газу, які фізично підключені до ГРМ, забезпечуються цілодобовим доступом до ГРМ та можливістю розподілу (переміщення) природного газу ГРМ у порядку, визначеному в розділі VI цього Кодексу.
Доступ споживачів, у тому числі побутових споживачів, до ГРМ для споживання природного газу надається за умови та на підставі укладеного між споживачем та оператором ГРМ (до ГРМ якого підключений об`єкт споживача) договору розподілу природного газу, що укладається за формою Типового договору розподілу природного газу, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30 вересня 2015 року № 2498 (далі Типовий договір розподілу природного газу), в порядку, визначеному цим розділом.
Відповідно до п. 1 глави 3 розділу VI Кодексу ГРМ договір розподілу природного газу має бути укладений оператором ГРМ з усіма споживачами, у тому числі побутовими споживачами, об`єкти яких в установленому порядку підключені до/через ГРМ, що на законних підставах перебуває у власності чи користуванні оператора ГРМ.
Споживачі, у тому числі побутові споживачі, для здійснення ними санкціонованого відбору природного газу з ГРМ та можливості забезпечення постачання їм природного газу їх постачальниками зобов`язані укласти договір розподілу природного газу з оператором ГРМ, до газорозподільної системи якого в установленому законодавством порядку підключений їх об`єкт.
Здійснення відбору (споживання) природного газу споживачем за відсутності укладеного договору розподілу природного газу не допускається.
Відповідно до п. 3 глави 3 розділу VI Кодексу ГРМ договір розподілу природного газу є публічним та укладається з урахуванням ст.ст. 633, 634, 641, 642 ЦК України за формою Типового договору розподілу природного газу.
Згідно з п. 4 глави 3 розділу VI Кодексу ГРМ договір розподілу природного газу між оператором ГРМ та споживачем укладається шляхом підписання заяви-приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу, що відповідає Типовому договору розподілу природного газу, розміщеному на офіційному веб-сайті регулятора та оператора ГРМ та/або в друкованих виданнях, що публікуються на території його ліцензованої діяльності з розподілу газу, і не потребує двостороннього підписання сторонами письмової форми договору.
У п. 5 глави 3 розділу VI Кодексу ГРМ визначено, що для забезпечення приєднання до договору розподілу природного газу всіх фактично підключених до/через ГРМ споживачів (у тому числі побутових споживачів) оператор ГРМ в установленому цією главою порядку направляє кожному споживачу супровідним листом за формою додатка 3 до типового договору розподілу природного газу сформовану заяву-приєднання до умов договору розподілу природного газу з персоніфікованими даними споживача та його об`єкта, що складається за формою додатка 1 (для побутових споживачів) до типового договору розподілу природного газу. Персоніфіковані дані мають бути достатніми для проведення розрахунків та визначення об`єму споживання природного газу, зокрема мають містити присвоєний споживачу персональний ЕІС-код як суб`єкту ринку природного газу та за необхідності ЕІС-код його точки (точок) комерційного обліку, величину приєднаної потужності об`єкта споживача та перелік комерційних вузлів обліку (за їх наявності).
У разі незгоди споживача приєднуватися до умов договору розподілу природного газу споживач не має права використовувати природний газ із ГРМ та має подати до оператора ГРМ письмову заяву про припинення розподілу природного газу на його об`єкт.
Фактом приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти договір розподілу природного газу, зокрема повернення підписаної заяви-приєднання, сплата рахунка оператора ГРМ та/або документально підтверджене споживання природного газу (п. 7 глави 3 розділу VI Кодексу ГРМ).
Таких висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 01 листопада 2021 року у справі № 591/4825/20 (провадження № 61-11470св21) та від 14 вересня 2022 року у справі № 717/341/21 (провадження № 61-20726св21).
П. 1 Глави 7 розділу VІ Кодексу ГРМ (в редакції, чинній на момент механічного роз`єднання газопроводу-вводу) визначено, що оператор ГРМ в установленому законодавством порядку має право припинити/обмежити газопостачання (розподіл природного газу) на об`єкт споживача (у тому числі побутового споживача) з дотриманням ПБСГ та нормативних документів, що визначають порядок обмеження/припинення природного газу, у таких випадках: 1) несвоєчасна та/або неповна оплата послуг згідно з умовами договору розподілу природного газу; 2) відсутність споживача в Реєстрі споживачів будь-якого постачальника у відповідному розрахунковому періоді; 3) подання споживачем або його постачальником (який уклав з оператором ГРМ договір на виконання робіт, пов`язаних з припиненням/обмеженням газопостачання споживачам) письмової заяви про припинення газопостачання; 4) відмова споживача від встановлення лічильника газу, що здійснюється за ініціативи та за кошти оператора ГРМ, з урахуванням Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» 5) розірвання договору розподілу природного газу; 6) несанкціонований відбір природного газу або втручання в роботу ЗВТ чи ГРМ; 7) несанкціоноване відновлення газоспоживання; 8) визнання в установленому порядку аварійним станом газорозподільної системи та/або ліквідація наслідків аварій, спричинених надзвичайними ситуаціями техногенного, природного або екологічного характеру, та проведення ремонтно-відновлювальних робіт; 9) наявність заборгованості за несанкціонований відбір природного газу з ГРМ; 10) необґрунтована відмова від підписання акта наданих послуг та/або акта приймання-передачі природного газу (норма застосовується по об`єкту споживача, що не є побутовим); 11) відмова представникам оператора ГРМ в доступі на об`єкти або земельну ділянку споживача, де розташована газорозподільна система та/або газове обладнання, та/або комерційний вузол обліку газу, для здійснення контролю відповідності встановленого газоспоживаючого обладнання проектній документації, обстеження газових мереж до ВОГ та/або газоспоживаючого обладнання; 12) в інших випадках, передбачених законодавством.
Згідно з п. 4 глави 7 розділу VІ Кодексу ГРМ при припиненні (відновленні) газопостачання (розподілу природного газу) складається акт у двох примірниках, один з яких залишається у споживача.
Припинення (обмеження) газопостачання (розподілу природного газу) споживачу здійснюється, зокрема, шляхом перекриття запірних пристроїв або встановлення інвентарної заглушки та їх опломбування (п. 5 глави 7 розділу VІ Кодексу ГРМ).
Відповідно до п. 6 глави 7 розділу VІ Кодексу ГРМ відновлення газопостачання (розподілу природного газу) здійснюється оператором ГРМ протягом двох робочих днів у містах та п`яти календарних днів у сільській місцевості за письмовим зверненням споживача (його постачальника) про відновлення газопостачання (розподілу природного газу) та після усунення порушень (за їх наявності) і відшкодування оператору ГРМ витрат на припинення та відновлення газопостачання (розподілу природного газу).
П. 9 розділу ХІІІ Кодексу ГРМ визначено, що в разі виникнення аварії або надзвичайної ситуації, яка загрожує безпеці функціонування ГРМ, оператор ГРМ негайно вживає заходів, які мають на меті усунення аварійної ситуації, а також відновлення належної роботи ГРМ згідно з планом локалізації та ліквідації аварійних ситуацій і аварій, розробленим відповідно до вимог чинного законодавства.
Відповідно до п. 8.13 Правил безпеки систем газопостачання, затверджених наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості України від 15 травня 2015 року № 285, роботи з ліквідації наслідків аварій повинні виконуватися експлуатаційними підрозділами газорозподільних підприємств (службою аварійно-відновлювальних робіт та/або службою підземних газопроводів) після локалізації аварійної ситуації.
Після усунення причин аварійних відключень газових мереж споживачів в населених пунктах газорозподільне підприємство повинно відновити подачу газу в газові мережі з дотриманням вимог порядку пуску газу, який затверджується керівником газорозподільного підприємства.

Таким чином, суд вважає, що з огляду на визнання встановленою судом відсутінсть доказів здійснення нею несанкціонованого відбору природного газу, що давало б підстави для припинення газопостачання, вимоги ОСОБА_1 про визнання безпідставними та протиправними дій відповідача щодо припинення газопостачання та розподілу природного газу до її житлового будинку ґрунтуються на законі і підлягають задоволенню.
Разом з тим, суд вважає, що здійснені позивачкою оплати газозварювальних робіт, які були необхідні для приведення внутрішньобудинкової газової мережі у стан, який відповідає встановленим технічним вимогам, не може бути покладений на відповідача, оскільки відповідальність оператора газорозподільних систем не поширюєься на внутрішньобудинкові мережі і покладена саме на власника приміщення.

Згідно з ч.ч. 1-2 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» захист прав споживачів, передбачених законодавством, здійснюється судом. При задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.
П. 2 глави 6 розділу XI Кодексу ГРМ передбачено, що, у разі якщо безпідставне припинення газопостачання завдало споживачеві матеріальної та/або моральної шкоди, оператор ГРМ відшкодовує її у добровільному порядку або за рішенням суду.
Згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, установлених ч. 2 цієї статті.
При цьому розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди визначається судом залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
Суд повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 15 грудня 2020 року у справі №752/17832/14-ц дійшла висновку про те, що, визначаючи розмір відшкодування, суд має керуватися принципами розумності, справедливості та співмірності. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення. Визначення розміру відшкодування залежить від таких чинників, як характер і обсяг страждань (фізичного болю, душевних і психічних страждань тощо), яких зазнав позивач, можливості відновлення немайнових втрат, їх тривалість, тяжкість вимушених змін у його життєвих і суспільних стосунках, ступінь зниження престижу, репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, і сама можливість такого відновлення у необхідному чи повному обсязі. Тобто суд повинен з`ясувати усі доводи позивача щодо обґрунтування ним як обставин спричинення, так і розміру моральної шкоди, дослідити надані докази, оцінити їх та визначити конкретний розмір моральної шкоди.
Суд вважає, що діями відповідача щодо припинення газопостачання та розподілу природного газу позивачу заподіяно моральну шкоду він був позбавлений можливості повноцінно користуватися належним йому будинком, докладав додаткових зусиль для відновлення своїх прав, на що був вимушений витрачати свій час. Наведене створювало для нього певний дискомфорт.
З урахуванням встановлених обставин даної справи, характеру та обсягу моральних страждань позивача, із застосуванням засад розумності та виваженості, суд прийшов до висновку, що належним та обґрунтованим розміром відшкодування моральної шкоди, заподіяної позивачу, є сума 10 000 грн.
Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи
Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України).
Ст. 80 ЦПК України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у сукупності.
Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зазначений принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.
Подібний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 02 жовтня 2018 року у справі № 910/18036/17, від 23 жовтня 2019 року у справі № 917/1307/18, від 18 листопада 2019 року у справі № 902/761/18, від 04 грудня 2019 року у справі № 917/2101/17.
Отже, сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. В іншому разі, за умови недоведеності тих чи інших обставин суд вправі винести рішення у справі на користь протилежної сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі.
Керуючись ст.ст. 5, 10, 12, 13, 81, 141, 263, 264, 265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд 

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити частково.

Визнати безпідставним припинення Акціонерним товариством «Оператор газорозподільної системи «Полтавагаз» з 23 квітня 2019 року по 21 листопада 2021 року газопостачання (розподілу природного газу) споживачеві ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , ЕІС-код 56ХМ26Е12001327В, за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнути з Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Полтавагаз» на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , матеріальну шкоду, завдану безпідставним припиненням газопостачання, у сумі 17 168 (сімнадцять тисяч сто шістдесят вісім) гривень 27 копійок.

Стягнути з Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Полтавагаз» на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , моральну шкоду, завдану безпідставним припиненням газопостачання, у сумі 10 000 (десять тисяч) гривень 00 копійок.

У задоволенні позову в інішій частині відмовити.

Вирішення питання розподілу судових витрат відкласти до подання учасниками справи доказів, що підтверджують розмір понесених ними судових витрат, які мають бути подані протягом п`яти днів з дня ухвалення рішення. 

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення суду до Полтавського апеляційного суду.

Повне рішення суду складене 30 березня 2026 року. 

Суддя