ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

14 квітня 2026 року 	м. Дніпро	справа № 340/1050/25	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді Головко О.В. (доповідач),
суддів: Суховарова А.В., Ясенової Т.І., 

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 
на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 09 грудня 2025 року (суддя Притула К.М.) в адміністративній справі
за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 
до Головного управління ДПС у Кіровоградській області
про визнання протиправними та скасування рішень, 

в с т а н о в и в :

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати протиправними та скасувати: податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Кіровоградській області від 11.02.2025 № 0000/1172/2405; рішення Головного управління ДПС у Кіровоградській області від 10.02.2025 № 1256/6/11-28-24-08/ НОМЕР_1 про анулювання реєстрації платника єдиного податку фізичній особі – підприємцю ОСОБА_1 , з 01.04.2025.
Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 09 грудня 2025 року у задоволенні позову відмовлено. 
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач подала апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та прийняти нове судове рішення, яким позов задовольнити. Апеляційна скарга ґрунтується на тому, що судом першої інстанції не надано належної оцінки нормам чинного законодавства, його висновки не відповідають обставинам справи, що призвело до прийняття невірного рішення. Зазначає, що податкове повідомлення-рішення є таким, що прийняте на підставі висновків акту перевірки, яка призначена та проведена з порушенням вимог чинного законодавства, що є безумовною підставою для скасування рішення, прийнятого за наслідком такої перевірки. Також вказує, що з боку позивача були відсутні порушення, наведені в акті перевірки, а тому оскаржувані рішення є протиправними.
Відзив на апеляційну скаргу не подавався. 
Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, суд апеляційної інстанції дійшов таких висновків.
Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що на підставі наказу Головного управління ДПС у Кіровоградській області № 31-п від 10.01.2025, відповідно до пп. 80.2.7 п. 80.2 ст. 80 Податкового Кодексу України було призначено проведення протягом січня 2025 року фактичні перевірки суб`єктів господарювання (згідно з додатками) з метою здійснення контролю за дотриманням роботодавцем законодавства стосовно укладення трудових договорів, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами), а також здійснення фізичною особою підприємницької діяльності без державної реєстрації.
За результатом перевірки складено Акт від 16.01.2025 № 326/11-28-24-05/ НОМЕР_1 , в якому зафіксовано порушення з боку позивача вимог: постанови КМУ від 17.06.2015 № 413 «Про порядок повідомлення Державній податковій службі та її територіальним органам про прийняття працівника на роботу/укладення гіг-контракту» (зі змінами та доповненнями), в частині порушення правил подання до органів ДПСУ «Повідомлення про прийняття працівника на роботу»; статей 21, 24 Кодексу Законів про працю України в частині оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами); підпункт 1 пункту 291.4 статті 291 ПК України в частині недотримання правил здійснення підприємницької діяльності на 1 групі єдиного податку; пункту 63.3 статті 63 ПК України, в частині не подання відомостей про об`єкт оподаткування платника податків. 
На підставі Акту перевірки ГУ ДПС у Кіровоградській області 11.02.2025 прийнято податкове повідомлення-рішення № 0000/1172/2405, згідно з яким до ФОП ОСОБА_1 , на підставі ч. 1 п. 117.1 ст. 117 ПК України застосовано штрафні (фінансові) санкції (штрафи) у сумі 2 040,00 грн за неподання повідомлення про об`єкти оподаткування, пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність за формою 20-ОПП.
Також у зв`язку з порушенням позивачем вимог, встановлених п. 291.4 ст. 291 ПК України, а саме, недотримання правил здійснення підприємницької діяльності на 1 групі єдиного податку, Головним управлінням ДПС у Кіровоградській області 10.02.2025 прийнято рішення № 1256/6/11-28-24-08/ НОМЕР_1 про анулювання з 01.04.2025 реєстрації платника єдиного податку фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 .
Названі рішення є предметом оскарження в цій справі.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам в межах доводів апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції зазначає, що підпунктом 75.1.3 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України визначено, що фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).
Пунктом 80.1 статті 80 Податкового кодексу України встановлено, що фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи). 
Відповідно до пп. 80.2.7 п. 80.2 ст. 80 ПК України фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких підстав: у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про використання праці найманих осіб без належного оформлення трудових відносин та виплати роботодавцями доходів у вигляді заробітної плати без сплати податків до бюджету, а також здійснення фізичною особою підприємницької діяльності без державної реєстрації.
Суд першої інстанції, оцінюючи доводи позивача щодо недоведеності підстав для проведення перевірки, встановив, що до ГУ ДПС у Кіровоградській області надійшла скарга від громадянина ОСОБА_2 (вх. ГУ ДПС у Кіровоградській області № К/247 від 24.12.2024), згідно з якою ФОП ОСОБА_1 здійснює діяльність з порушенням вимог чинного законодавства, а саме, без використання РРО та з залученням неоформленого належним чином найманого працівника.
Суд апеляційної інстанції зазначає, що копія наведеної скарги міститься в матеріалах справи, відтак податковим органом доведено наявність правових підстав для проведення фактичної перевірки.
Водночас поза увагою суду першої інстанції залишилась та обставина, що наказом № 31-п від 10.01.2025 були чітко окреслено предмет фактичної перевірки – контроль за дотриманням роботодавцем законодавства стосовно укладення трудових договорів, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами), а також здійснення фізичною особою підприємницької діяльності без державної реєстрації.
Відтак, притягнення позивача до відповідальності за неподання повідомлення про об`єкти оподаткування, пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність за формою 20-ОПП за наслідком фактичної перевірки, проведеної на підставі наказу ГУ ДПС у Кіровоградській області № 31-п від 10.01.2025, є протиправним.
Додатково суд апеляційної інстанції зазначає, що наявність названого порушення взагалі не доведено відповідачем належними та допустимими доказами, тоді як в матеріалах справи міститься копія Свідоцтва платника єдиного податку Серії Б № 712992, в якому зазначено місце проведення господарської діяльності: м. Кіровоград, Колгоспний ринок, де і було здійснено фактичну перевірку. Тобто, відповідач був обізнаний про місце господарської діяльності ФОП ОСОБА_1 , а тому у позивача не виник обов`язок по поданню повідомлення за формою 20-ОПП.
Щодо рішення від 10.02.2025 № 1256/6/11-28-24-08/ НОМЕР_1 , останнє прийнято на підставі п. 299.11 ст. 299 Податкового кодексу України за порушення вимог перебування на спрощеній системі оподаткування, встановлених п. 291.4 ст. 291 Податкового кодексу України.
Відповідно до пп. 1 п. 291.4 ст. 291 Податкового кодексу України суб`єкти господарювання, які застосовують спрощену систему оподаткування, обліку та звітності, поділяються на такі групи платників єдиного податку: перша група - фізичні особи - підприємці, які не використовують працю найманих осіб, здійснюють виключно роздрібний продаж товарів з торговельних місць на ринках та/або провадять господарську діяльність з надання побутових послуг населенню і обсяг доходу яких протягом календарного року не перевищує 167 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року.
Згідно з п. 299.11 ст. 299 Податкового кодексу України у разі виявлення відповідним контролюючим органом під час проведення перевірок порушень платником єдиного податку першої - третьої груп вимог, встановлених цією главою, анулювання реєстрації платника єдиного податку першої - третьої груп проводиться за рішенням такого органу, прийнятим на підставі акта перевірки, з першого числа місяця, наступного за кварталом, в якому допущено порушення. У такому випадку суб`єкт господарювання має право обрати або перейти на спрощену систему оподаткування після закінчення чотирьох послідовних кварталів з моменту прийняття рішення контролюючим органом.
Аналіз наведених норм права в контексті спірних правовідносин дає можливість дійти висновку, що підставами для анулювання реєстрації платника єдиного податку першої групи є окремо або в сукупності: використання таким суб`єктом праці найманих осіб; здійснення діяльності, яка не пов`язана з роздрібним продажем товарів з торговельних місць на ринках та/або провадженням господарської діяльності з надання побутових послуг населенню; обсяг доходу таких суб`єктів протягом календарного року перевищує 167 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року.
В Акті фактичної перевірки від 16.01.2025 № 326/11-28-24-05/ НОМЕР_1 не ставиться питання щодо перевищення позивачем ліміту законодавчо встановленого доходу. Порушеннями, за висновком податкового органу, є прийняття на роботу особи без укладання трудового договору та ведення торгівлі на ринку в магазинах, що не охоплюється поняттям торгівельного місця на ринку.
Щодо першого порушення, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що у постанові від 25 вересня 2025 року у справі № 340/1232/25 Третій апеляційний адміністративний суд надавав оцінку Акту перевірки від 16.01.2025 № 326/11-28-24-05/ НОМЕР_1 в частині доведеності допущення до роботи працівників без укладання трудового договору та дійшов висновку, що відповідач не надав доказів на підтвердження наявності фактичних трудових відносин між позивачем та ОСОБА_3 , посадовими особами відповідача не встановлено і не доведено, що зазначена особа на постійній основі виконувала роботу (трудові функції) у торгівельному павільйоні, який належить позивачці, приймав готівкові кошти від споживачів або систематично виконував будь-які інші трудові функції для позивача, які могли б свідчити про наявність трудових відносин між ними та отримання за це грошової винагороди. Отже, відповідачем не доведено, з огляду на які обставини слід було би зробити беззаперечний висновок про наявність трудових правовідносин між позивачем та ОСОБА_3 .
Частиною 4 статті 78 КАС України визначено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Під час розгляду цієї справи податковий орган не зазначив інші обставини та не надав інші докази, оцінка яким не була надана судом у справі № 340/1232/25, рішення в якій набрало законної сили, а тому висновки у суду у наведеній справі в частині оцінки доведеності наявності трудових правовідносин між ФОП ОСОБА_1 та ОСОБА_3 не підлягають переоцінці під час розгляду справи № 340/1050/25.
Щодо ведення діяльності на ринку, яка не охоплюється приписами статті 291 ПК України, суд апеляційної інстанції встановив, що діяльність позивача на ринку здійснюється на підставі договорів оренди торгівельного місця № К817,25 від 01.01.2025, № К820,25 від 01.01.2025, № К816,25 від 01.01.2025, № К2065,25 від 01.01.2025, копії яких містяться в матеріалах справи.
Предметом цих договорів є відповідне торгівельне місце, яке надається орендодавцем (Підприємство «Кооперативний ринок» Кіровоградської обласної спілки споживчих товариств). Також у договорах наведено визначення вживання терміну «торгівельне місце» - площа, відведена для розміщення необхідного для торгівлі інвентарю та здійснення продажу продукції з прилавків (столів), транспортних засобів, причепів, візків, ТТС: розміщення складів, холодильних камер/або іншої діяльності.
Пунктом 2 Правил торгівлі на ринках, затверджених наказом Міністерства економіки та з питань європейської інтеграції України, Міністерства внутрішніх справ України, Державної податкової адміністрації України, Державного комітету стандартизації, метрології та сертифікації України від 26.02.2002 № 57/188/84/105 також визначено, що торговельне місце - площа, відведена для розміщення необхідного для торгівлі інвентарю вагів, лотків тощо) та здійснення продажу продукції з прилавків (столів), транспортних засобів, причепів, візків (у тому числі ручних), у контейнерах, кіосках, палатках тощо. Розмір торговельного місця визначається в правилах торгівлі на ринках, що затверджуються відповідно до законодавства. 
Суд першої в якості підстав для відмови у задоволенні позову в цій частині вказав, що матеріалами справи підтверджено, що об`єкт, у якому позивач здійснював господарську діяльність, є павільйоном, розташованим на території ринку, який складається з торговельного залу та кабінки для приміряння одягу, а отже за своїм функціональним призначенням є торговельним об`єктом, а не торговельним місцем.
Натомість колегія суддів не вважає такий висновок обґрунтованим, адже матеріали справи не містять жодного належного доказу, наданого податковим органом, який доводить, що діяльність здійснюється позивачем поза умовами договорів оренди торгівельного місця, перелічених вище.
Посилання суду на Державні будівельні норми України Будинки і споруди Підприємства торгівлі ДБН В.2.2-23:2009 є помилковим, адже ці норми поширюються на проектування нових, реконструкцію і розширення існуючих будівель та окремих приміщень підприємств роздрібної торгівлі (магазинів, ринків) торговельних і торговельно-розважальних центрів (ТЦ і ТРЦ), за винятком будівель оптової (гуртової) торгівлі, магазинів із продажу автомобілів (автосалонів) і запчастин до них, магазинів зброї, магазинів-складів будівельних матеріалів, магазинів виробничих фірм, а також магазинів тимчасового функціонування, тоді як у спірних правовідносинах позивач не здійснювала діяльність з проєктування, реконструкції чи розширення існуючих будівель та окремих приміщень підприємств роздрібної торгівлі (магазинів, ринків).
У даному випадку для визначення об`єкту, в якому здійснює діяльність позивач, мають застосовуватися саме Правила торгівлі на ринках № 57/188/84/105, які визначають вимоги щодо функціонування створених в установленому порядку ринків усіх форм власності, організації оптового та роздрібного продажу на них сільгосппродуктів, продовольчих і непродовольчих товарів, худоби, тварин, кормів тощо, надання послуг, додержання ветеринарних, санітарних, протипожежних вимог і правил безпеки праці на ринках, прав споживачів і вимог податкового законодавства та мають чітке поняття та ознаки торгівельного місця, яким відповідають об`єкти, в яких здійснює діяльність позивач.
Зворотного відповідачем не доведено, так само як і не доведено визнання недійсними договорів оренди торгівельних місць № К817,25 від 01.01.2025, № К820,25 від 01.01.2025, № К816,25 від 01.01.2025, № К2065,25 від 01.01.2025, які прямо передбачають, що ФОП ОСОБА_1 передані для проведення діяльності на ринку торгівельні місця.
Враховуючи сукупність наведених обставин, колегія суддів доходить висновку, що правові підстави для анулювання реєстрації платника єдиного податку фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 відсутні.
Рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню як таке, що ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права.

Керуючись ст.ст. 243, 317, 322 Кодексу адміністративного судочинства України суд, 
п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 задовольнити.
Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 09 грудня 2025 року в адміністративній справі № 340/1050/25 скасувати.
Позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 задовольнити.
Визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення-рішення від 11.02.2025 № 0000/1172/2405 та рішення від 10.02.2025 № 1256/6/11-28-24-08/ НОМЕР_1 про анулювання реєстрації платника єдиного податку фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 , винесені Головним управлінням ДПС у Кіровоградській області
Стягнути на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Кіровоградській області сплачений судовий збір за подання позовної заяви та апеляційної скарги у загальному розмірі 15 140 (п`ятнадцять тисяч сто сорок) грн 30 коп.
Постанова суду набирає законної сили з 14 квітня 2026 року та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повної постанови. 
Повна постанова складена 14 квітня 2026 року.

Головуючий - суддя О.В. Головко 

суддя А.В. Суховаров 

суддя Т.І. Ясенова