ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 620/5100/25 Суддя (судді) першої інстанції: Оксана ТИХОНЕНКО

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2026 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Ганечко О.М.,
суддів Василенка Я.М., Кузьменка В.В.,

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Центру оперативних стандартів і методики підготовки Збройних Сил України на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 21 липня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Центру оперативних стандартів і методики підготовки Збройних Сил України про визнання протиправними дій та бездіяльність, зобов`язання вчинити певні дії,
У С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Центру оперативних стандартів і методики підготовки Збройних Сил України, в якому просив:
визнати протиправними дії Центру оперативних стандартів і методики підготовки Збройних Сил України щодо проведення індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01.12.2015 року по 01.03.2018 року без застосування місяця, за яким починається обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації (базового місяця) - січень 2008 року, щодо відмови у проведенні перерахунку, нарахуванні та виплаті індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2015 року по 01.03.2018 року із застосуванням місяця, за яким починається обчислення індексу споживчих цін розрахунку індексації (базового місяця) - січень 2008 року;
зобов`язати Центр оперативних стандартів і методики підготовки Збройних Сил України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.12.2015 року по 01.03.2018 року включно, з урахуванням місяця, за яким починається обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації (базового місяця) - січень 2008 року;
визнати протиправною бездіяльність Центру оперативних стандартів і методики підготовки Збройних Сил України щодо не врахування вимог абзаців 4, 5, 6 пункту 5 "Порядку проведення індексації грошових доходів населення" затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078 при нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення в період з 01.03.2018 року по 25.03.2020 року;
зобов`язати Центр оперативних стандартів і методики підготовки Збройних Сил України здійснити перерахунок індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01.03.2018 року по 25.03.2020 року, із урахуванням вимог абзаців 4, 5, 6 пункту 5 "Порядку проведення індексації грошових доходів населення" затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078. 
В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що відповідачем в порушення вимог Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" в спірний період не виплачувалась індексація грошового забезпечення. 
Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 21 липня 2025 року позов задоволено.
Визнано протиправною бездіяльність Центру оперативних стандартів і методики підготовки Збройних Сил України щодо не нарахування та не виплати індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01.12.2015 по 28.02.2018 з застосуванням січня 2008 року, як місяця, за яким здійснюється обчислення індексу споживчих цін, для проведення індексації грошового забезпечення (базового місяця).
Зобов`язано Центр оперативних стандартів і методики підготовки Збройних Сил України здійснити нарахування та виплату індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01.12.2015 по 28.02.2018 із застосуванням січня 2008 року як місяця, за яким здійснюється обчислення індексу споживчих цін, для проведення індексації грошового забезпечення (базового місяця).
Визнано протиправною бездіяльність Центру оперативних стандартів і методики підготовки Збройних Сил України щодо не нарахування та не виплати індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01.03.2018 по 25.03.2020 з врахуванням вимог абзаців 4, 5, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078.
Зобов`язано Центр оперативних стандартів і методики підготовки Збройних Сил України здійснити нарахування та виплату індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01.03.2018 по 25.03.2020 з врахуванням вимог абзаців 4, 5, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078.
Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, Центр оперативних стандартів і методики підготовки Збройних Сил України подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою адміністративний позов залишити без розгляду, посилаючись на неповне з`ясування всіх обставин справи та порушення судом першої інстанції норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення спору.
Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 10.10.2025 відкрито апеляційне провадження та призначено справу до розгляду у письмовому провадженні на 25.03.2026.
Розгляд апеляційної скарги 25.03.2026 не здійснювався, у зв`язку з перебуванням судді-члена колегії у відрядженні.
Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.
Виконуючи вимоги процесуального законодавства, колегія суддів ухвалила продовжити строк розгляду апеляційної скарги, згідно норм ст. 309 КАС України.
Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга відповідача підлягає задоволенню, з огляду на наступне.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 у спірний період проходив військову службу у Центрі оперативних стандартів і методики підготовки Збройних Сил України (а.с.16-18).
Однак, під час виключення зі списків особового складу з позивачем не проведено повного розрахунку, що і зумовило на звернення до суду з даним позовом. 
Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, дійшов висновку про те, що відповідач, починаючи з грудня 2015 року, повинен був застосовувати січень 2008 року, як місяць, за яким здійснюється обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення, оскільки саме з грудня 2015 року застосовуються нові єдині підходи щодо нарахування та виплати індексації грошового забезпечення (заробітної плати), затверджені Порядком № 1078.
Також, за висновком суду першої інстанції, відповідач у межах спірних правовідносин безпідставно оминув норми абзаців третього, четвертого, шостого пункту 5 Порядку № 1078 в частині вирішення питання про наявність підстав для виплати позивачу індексації його грошового забезпечення у місяці підвищення доходу (березень 2018 року), не встановив, чи перевищує розмір підвищення грошового доходу позивача суму індексації.
Доводи апеляційної скарги. Апелянт наголошує на порушенні судом першої інстанції норм процесуального права, зокрема, в частині здійснення розгляду спору по відношенню до неналежного відповідача, позаяк, першочерговим питанням у цій справі є наявність у Центра адміністративної процесуальної правосуб`єктності і, як наслідок, можливість самостійної реалізації останнім своїх процесуальних прав та обов`язків у суді з огляду на те, що Центр не має статусу юридичної особи та не здійснював самостійно нарахування та виплату позивачу грошового забезпечення.
Зважаючи на зазначене, колегія суддів вважає за необхідне зазначити таке.
Під час розгляду апеляційної скарги в суді першої інстанції було досліджено, що позивач у спірний період проходив військову службу у Центрі оперативних стандартів і методики підготовки Збройних Сил України, однак, під час виключення зі списків особового складу з позивачем не проведено повного розрахунку.
За висновком суду першої інстанції, нарахування індексації має здійснити Центр оперативних стандартів і методики підготовки Збройних Сил України.
Водночас, колегія суддів зазначає, що Центр оперативних стандартів і методики підготовки Збройних Сил України є відокремленим підрозділом Міністерства оборони України та має правовий статус суб`єкта - без права юридичної особи. 
Положенням про Центр оперативних стандартів і методики підготовки Збройних Сил України, затвердженого наказом начальника Головного управління підготовки Збройних Сил України - заступника начальника Генерального штабу Збройних Сил України від 15.12.2017 № 122 "Про затвердження Положення про Центр оперативних стандартів і методики підготовки Збройних Сил України" визначено, що всебічне забезпечення діяльності Центру матеріально-технічними та іншими засобами (включно питання фінансового забезпечення) визначається окремим наказом Генерального штабу Збройних Сил України.
На підставі викладеного, фінансове забезпечення Центру в період спірних правовідносин здійснювалось: з 01 березня 2015 року по 31 грудня 2016 року- Військовою частиною НОМЕР_1 ; з 01 січня 2017 року по 31 грудня 2018 року - ІНФОРМАЦІЯ_1 ; з 01 січня 2019 року по теперішній час - Військовою частиною НОМЕР_2 .
Тож, питання нарахування та виплати індексації грошового забезпечення не залежало від Центру оперативних стандартів і методики підготовки Збройних Сил України, оскільки в оспорюваний період фінансове забезпечення було покладено на зазначені вище установи.
Колегія суддів наголошує на тому, що фінансове забезпечення (нарахування та виплату основних та додаткових видів грошового забезпечення, індексації) особового складу Центру у вказаний в запиті період на правах юридичної особи було покладено та здійснювалось не відповідачем. Обов`язок проведення нарахування та виплати, а також доплати основних та додаткових видів грошового забезпечення/індексації покладається на той фінансовий орган, де військовослужбовець отримує грошове забезпечення. Відповідно, питання нарахування та виплати грошового забезпечення перебуває поза межами компетенції та дискреційних повноважень Центру оперативних стандартів і методики підготовки Збройних Сил України. У Центрі відсутній структурний підрозділ та посадові особи, на яких покладено обов`язок щодо нарахування та виплати грошового забезпечення особовому складу.
Слід наголосити на тому, що позивач не завжди спроможний правильно визначити відповідача. Звертаючись до суду з адміністративним позовом, позивач зазначає відповідачем особу, яка, на його думку, повинна відповідати за позовом, проте під час розгляду справи він може заявити клопотання про заміну неналежного відповідача належним. Заміна відповідача може відбутися за клопотанням не лише позивача, а й будь-якої іншої особи, яка бере участь у справі, у тому числі, й за клопотанням самого відповідача, або за ініціативою суду.
Водночас, колегія суддів звертає увагу на те, що за доводами апелянта, які знаходять своє підтвердження, рішення суду в частині зобов`язання Центру оперативних стандартів і методики підготовки Збройних Сил України здійснити нарахування та виплату індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01.12.2015 по 28.02.2018 із застосуванням січня 2008 року як місяця, за яким здійснюється обчислення індексу споживчих цін, для проведення індексації грошового забезпечення (базового місяця); зобов`язання Центру оперативних стандартів і методики підготовки Збройних Сил України здійснити нарахування та виплату індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01.03.2018 по 25.03.2020 з врахуванням вимог абзаців 4, 5, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078, неможливо буде виконати та здійснити ефективний захист та поновлення прав позивача.
Таким чином, з наведеного слідує, що позивачем було заявлено позов до неналежного відповідача, зокрема, не було залучено в якості відповідачів Військову частину НОМЕР_1 ; ІНФОРМАЦІЯ_2 (правонаступника ТЦК та СП) та Військову частину НОМЕР_2 , які мають повноваження та компетенцію здійснити нарахування та виплату індексації грошового забезпечення позивача. У свою чергу, Центр оперативних стандартів і методики підготовки Збройних Сил України, як орган, в якому позивач проходив службу, не має повноважень на виплату спірної індексації. На Центр оперативних стандартів і методики підготовки Збройних Сил України, де позивач проходив військову службу, покладена лише організація своєчасного оформлення та подання розпоряднику коштів, усіх документів, необхідних для здійснення належного фінансового забезпечення.
Тобто, у даному випадку, суд першої інстанції повинен був за правилами ст. 48 КАС України, замінити первісного відповідача належним або залучити, як другого відповідача/ів, проте вказані дії не були вчинені судом першої інстанції під час розгляду справи.
Отже, з наведеної норми слідує, що можливість заміни неналежного відповідача може здійснюватися виключно під час розгляду справи в суді першої інстанції.
У даному випадку, суд апеляційної інстанції переглядаючи рішення суду першої інстанції в порядку апеляційного провадження, позбавлений можливості, в межах наданої йому КАС України компетенції, виправити вказане процесуальне порушення суду першої інстанції, а тому, у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити з мотивів того, що позов заявлено до неналежного відповідача, оскільки ч. 7 ст. 48 КАС України, визначено, що заміна відповідача допускається до ухвалення рішення судом першої інстанції. Іншого процесуальним законодавством не передбачено.
У відповідності до ч. 4 ст. 48 КАС України, якщо позивач не згоден на заміну відповідача іншою особою, суд може залучити цю особу як другого відповідача. У разі відмови у задоволенні позову до такого відповідача, понесені позивачем витрати відносяться на рахунок держави.
Згідно з ч. 7 ст. 48 КАС України, заміна відповідача допускається до ухвалення рішення судом першої інстанції.
Колегія суддів зазначає, що суд апеляційної інстанції, переглядаючи рішення суду першої інстанції в порядку апеляційного провадження, позбавлений можливості, в межах наданих йому КАС України процесуальних повноважень, виправити вказаний процесуальний недолік суду першої інстанції та здійснити заміну первинного відповідача належним відповідачем чи залучити співвідповідача. Так само, в силу приписів ст. 315 КАС України, суд апеляційної інстанції не наділений повноваженнями направляти справу на новий розгляд, у разі виявлення порушень норм процесуального права, які є підставою до скасування судового рішення.
При цьому, колегія суддів зауважує, що відмова у задоволенні адміністративного позову, заявленого до неналежного відповідача, враховуючи неможливість його заміни на стадії перегляду судового рішення в апеляційному порядку, не позбавляє позивача права на повторне звернення до суду з тим самим позовом, проте, вже до належного відповідача.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції рішення прийнято з порушення норм процесуального права, у зв`язку з чим, наявні підстави для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції з прийняттям постанови про відмову в задоволенні позовних вимог, без перевірки рішення суду першої інстанції по суті спору/наявності права на спірну індексацію.
Доводи апеляційної скарги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Приписи п. п. 1, 4 ч. 1 ст. 317 КАС України, визначають, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Судові витрати розподілу не підлягають.
Керуючись ст. ст. 243, 311, 315, 317, 325-328 КАС України, суд,

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Центру оперативних стандартів і методики підготовки Збройних Сил України - задовольнити частково.

Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 21 липня 2025 року - скасувати.

Прийняти нову постанову, якою у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Центру оперативних стандартів і методики підготовки Збройних Сил України про визнання протиправними дій та бездіяльність, зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена з підстав, визначених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя О.М. Ганечко

Судді Я.М. Василенко

В.В. Кузьменко