Справа № 577/6270/25
Провадження № 2/577/112/26  

Р І Ш Е Н Н Я 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И 

07 квітня 2026 року 

Конотопський міськрайонний суд Сумської області в складі:
головуючого судді Логіна Є.В.,
секретаря судового засідання Скляр О.М.,
представника відповідача Волік В.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду в м. Конотоп, в порядку спрощеного позовного провадження, цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

в с т а н о в и в:

ТзОВ «Споживчий центр» звернулось до суду із позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача на свою користь суму заборгованості за кредитним договором № 11.10.2024-100001238 від 11.10.2024 року в розмірі 18 900 грн. та понесені судові витрати.
Свої вимоги мотивує тим, що 11.10.2024 року між ТзОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 11.10.2024-100001238, відповідно до якого останній отримав кредит в розмірі 7000 грн. строком на 124 дні, до 11.02.2025 р., з процентною ставкою, встановленою договором та зобов`язався повернути суму кредиту у день закінчення строку кредитування та сплатити проценти від суми кредиту.
ТОВ «Споживчий кредит» свої зобов`язання за договором виконало у повному обсязі, перерахувавши відповідачу на його банківську картку НОМЕР_1 кредит у розмірі 7 000 грн.
Однак, відповідач свої зобов`язання перед ТзОВ «Споживчий центр» не виконав належним чином, внаслідок чого у нього виникла заборгованість, яка станом на 11.02.2025 р. становить 18900 грн. та включає в себе 7000 грн. заборгованості по тілу кредиту, 6510 грн. процентів, 1890 грн. комісії та 3500 грн. неустойки. 
Відповідач в добровільному порядку заборгованість не погашає, внаслідок чого ТзОВ «Споживчий центр» змушене звернутись до суду.
Ухвалою судді від 10.12.2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі з повідомленням сторін. 
05.03.2025р. представник відповідача, адвокат Волік В.І. подала відзив на позовну заяву, в якому вимоги позову визнала частково, зокрема в частині стягнення тіла кредиту в сумі 7000 грн. Свою позицію мотивує тим, що при оформлення договору ОСОБА_1 усно повідомляв кредитора, що є військовослужбовцем і засобами поштового зв`язку направив відповідні документи. На даний час відповідач є діючим військовослужбовцем, тому має право на пільги відповідно до ч.15 ст. 14 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», де передбачено, що проценти і штрафні санкції за кредитними договорами не нараховуються після мобілізації, оскільки на момент укладення договору він вже перебував на військовій службі, що є прямим порушенням закону. Тому просить стягнути з відповідача тіло кредиту в сумі 7000 грн., в задоволенні решти позовних вимог відмовити, судовий збір розподілити пропорційно розміру задоволених вимог. 
17.03.2026 р. представник позивача Ларіонов К.О. подав відповідь на відзив, в якому підтримав первісно заявлені вимоги. Зазначив, що своїм підписом на договорі відповідач підтвердив, що ознайомлений з усіма умовами, в тому числі, й порядком та строками повернення кредиту та сплати процентів, розуміє та зобов`язується їх виконувати. 
05.03.2025р. представник відповідача, адвокат Волік В.І. подала заперечення на відповідь позивача на відзив, де зазначила, що посилання позивача на договірні умови суперечить принципу верховенства Закону, який прямо забороняє нарахування процентів, за користування кредитом, штрафних санкцій, пені у період проходження військової служби. Тому нараховані 6510 грн. процентів та 3500 грн. неустойки є незаконними. Крім того, позивач не надав переліку конкретних послуг, доказів їх фактичного надання та економічного обґрунтування розміру комісії.
Представник позивача просив розгляд справи проводити без його участі, позов підтримує в повному обсязі.
Представник відповідача Волік В.І. в судовому засіданні проти позову заперечувала частково з підстав, викладених у відзиві на позов. 
Суд, заслухавши представника відповідача, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що 11.10.2024 року між ТзОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 11.10.2024-100001238, відповідно до якого останній отримав кредит в розмірі 7000 грн. строком на 124 дні, до 11.02.2025 р. та зобов`язався повернути суму кредиту у день закінчення строку кредитування та сплатити проценти від суми кредиту.
Так, договором передбачені наступні умови кредитування: дата надання/видачі кредиту - 11/10/2024, сума Кредиту: 7000 грн. 00 коп., строк, на який надається Кредит - 124 днів з дати його надання. Дата повернення (виплати) кредиту - 11.02.2025. Продовження (лонгація, пролонгація) строку кредитування/строку виплати кредиту/ строку договору не передбачена. У позичальника відсутнє право ініціювати укладення додаткового договору для продовження строку кредитування та/або строку виплати кредиту та/або строку договору, установлених договором. Процентна ставка "Стандарт" – фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 1% за 1 (один) день користування Кредитом, яка застосовується протягом перших 2 чергових періодів користування кредитом, зазначених у графіку платежів (надалі – «чергові періоди»). Розмір процентної ставки не може бути збільшено в односторонньому порядку. Процентна ставка "Економ" - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 0.5% за 1 (один) день користування Кредитом, яка застосовується протягом чергових періодів, наступних за черговими періодами, в яких застосовується процентна ставка "Стандарт". Розмір процентної ставки не може бути збільшено в односторонньому порядку. Комісія, пов`язана з наданням Кредиту (надалі – "Комісія за надання", "Комісія"; економічна сутність – плата за надання Кредиту) – 9% від суми Кредиту та дорівнює 630 грн. 00 коп. Комісія розраховується шляхом множення суми Кредиту (база розрахунку) на розмір Комісії у відсотковому значенні. Нараховується Кредитором та обліковується в день видачі кредиту, сплачується згідно Графіку платежів. Комісія за обслуговування кредитної заборгованості (надалі – "Комісія за обслуговування", "Комісія") – 630 грн. у кожному з 2 чергових періодів, наступних за першим черговим періодом. Комісія за обслуговування нараховується Кредитором та обліковується в перший день кожного з 2 чергових періодів, наступних за першим черговим періодом, сплачується згідно Графіку платежів. Комісія за обслуговування встановлюється (економічна сутність) за організацію та забезпечення надання інформаційної підтримки позичальника по телефону, в особистому кабінеті та на відділеннях, забезпечення надання можливості робити платежі онлайн на відділеннях, забезпечення надання можливості відновлення забутого паролю для входу в особистий кабінет як віддалено, так і на відділеннях, забезпечення інформування про дати сплати чергового платежу, консультаційні послуги, інші послуги, які прямо не вказані в даному пункті, однак, надання яких забезпечено Кредитодавцем та пов`язане з обслуговуванням кредитної заборгованості. До Комісії за обслуговування кредитної заборгованості не включено послуги, які Кредитодавець зобов`язаний надавати Позичальнику безоплатно відповідно до чинного законодавства, зокрема, за надання один раз на місяць на вимогу споживача інформації про споживчий кредит. 
ТОВ «Споживчий кредит» свої зобов`язання за договором виконало у повному обсязі, перерахувавши відповідачу на його банківську картку НОМЕР_1 кредит у розмірі 7 000 грн.
Факт укладення кредитного договору між сторонами та отримання кредитних коштів не заперечується сторонами, а тому в силу ч.1 ст. 82 ЦПК України ці обставини не підлягають доказуванню, оскільки визнаються учасниками справи та суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. 
Однак, відповідач свої зобов`язання перед ТзОВ «Споживчий центр» не виконав належним чином. Згідно розрахунків позивача, у нього наявна заборгованість, яка станом на 11.02.2025 р. становить 18900 грн. та включає в себе 7000 грн. заборгованості по тілу кредиту, 6510 грн. процентів, 1890 грн. комісії та 3500 грн. неустойки, що підтверджується довідкою-розрахунком в матеріалах справи (а.с.9). 
Згідно ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства у встановлений строк.
Відповідно до частини першої ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно зі ст. 1049 цього Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Частиною 1 ст. 1054 ЦК України встановлено що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Як встановлено судом, відповідач ОСОБА_1 не виконував взяті на себе зобов`язання належним чином, що спричинило виникнення заборгованості за вищевказаним кредитним договором.
Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Щодо посилання представника відповідача не неправомірність нарахування відсотків та інших платежів за користування кредитними коштами як військовослужбовцю, суд зазначає наступне.
Відповідно до частини 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період на весь час їх призову, а також їх дружинам (чоловікам), а також іншим військовослужбовцям, під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України, їх дружинам (чоловікам) - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (жилого будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля.
Підставами для отримання пільг військовослужбовцями та їх дружин під час дії особливого періоду є: 1.Для військовослужбовців, призваних на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період - довідка за Формами 5 або 6 Інструкції з діловодства у Збройних Силах України, затвердженої наказом Генерального штабу Збройних Сил України від 07.04.2017 № 124 (далі - Інструкція) та витяг із наказу або довідка про призов військовозобов`язаного або резервіста на військову службу за призовом від час мобілізації, на особливий період, видана територіальним центром комплектування та соціальної підтримки (раніше - військовим комісаріатом), військовою частиною, органом військового управління, військовим навчальним закладом, установою та організацією Збройних сил України. 2.Для військовослужбовців, які проходять військову службу всіх видів, передбачених частиною шостою статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (крім осіб, зазначених в пункті 1 цього листа), які брали або беруть участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, які перебували або перебувають безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів - довідки за Формами 5 або 6 Інструкції та довідка за Формою, яка встановлена додатком 4 до Порядку надання та позбавлення статусу учасника бойових дій осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередньо участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення чи у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій 4 та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.08.2014 № 413.
Отже, військовослужбовці, які надали вищезазначені документи мають право на пільги, визначені пунктом 15 статті 14 Закону про захист військовослужбовців.
При цьому слід зазначити, що саме у разі надання вище зазначених документів, відповідач має право на пільги, тобто в даному випадку відповідач мав повідомити кредитора, що він є військовослужбовцем та надати відповідні документи щодо застосування відповідної пільги.
Проте представником відповідача не надано суду доказів, що ОСОБА_1 звертався до кредитора з відповідною заявою та надавав відповідні документи. Останньою лише надано в розпорядження суду довідку ВЧ НОМЕР_2 від 15.12.2025р. про те, що лейтенант ОСОБА_1 перебуває на військовій службі у вказаній військовій частині. Довідка видана для подання в банківську установу, датована 15.12.2025р., в той час як кредит був оформлений 11.10.2024р. При цьому у вказаному документі відсутні відомості про категорію військової служби (контрактник, резервіст, мобілізований, тощо). 
Крім того, Національний банк України у своєму листі від 02.09.2014 № 18-112/48620 надав роз`яснення, що для звільнення від нарахування штрафів, пені та відсотків за користування кредитом мобілізовані позичальники повинні надати банку перелік документів, встановлений листом Міністерства оборони України від 21.08.2014 № 322/2/7142. Такими документами є: військовий квиток, в якому у відповідних розділах здійснюються службові відмітки, або довідка про призов військовозобов`язаного на військову службу, видана військовим комісаріатом або військовою частиною, а для резервістів витяг із наказу або довідка про зарахування до списків військової частини, які видаються військовою частиною. 
Тобто на вказані пільги мають право лише мобілізовані позичальники.
Як зазначалось вище, у довідці від 15.12.2025 року , наданої ВЧ НОМЕР_2 , ОСОБА_1 перебуває на військовій службі у ВЧ НОМЕР_2 Державної спеціальної служби транспорту (а.с.37). Доказів тому, що він був призваний на військову службу за призовом під час мобілізації суду не представлено. 
А згідно ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Отже, в даному випадку відсутні підстави для застосування до спірних правовідносин частини 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
Також ч. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» вказує саме на неможливість звільнення від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання, а не на звільнення від виконання зобов`язання.
Тобто, відповідно до ч. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», обов`язок виконання взятих на себе зобов`язань нікуди не зникає, боржник звільняється лише від штрафних санкцій, які він зобов`язаний сплатити у разі їх неналежного виконання.
Крім цього, звільнення позичальника від виконання своїх зобов`язань з повернення кредиту (позики), сплати процентів за користування ним або відтермінування таких платежів Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» не передбачено.
Подібний правовий висновок викладений у Постанові КЦС ВС від 04.09.2024 № 426/4264/19 (61-7310св24) про те, що для звільнення від нарахування штрафів, пені та відсотків за користування кредитом мобілізовані позичальники повинні надати банку перелік документів, встановлений листом Міністерства оборони України від 21.08.2014 № 322/2/7142. Такими документами є: військовий квиток, в якому у відповідних розділах здійснюються службові відмітки, або довідка про призов військовозобов`язаного на військову службу, видана військовим комісаріатом або військовою частиною, а для резервістів – витяг із наказу або довідка про зарахування до списків військової частини, які видаються військовою частиною. 
Окрім того, за умовами договорів сторони погодили сплату відсотків за кредитами на суму залишку заборгованості, відтак, у межах строку кредитування відповідач мав, зокрема, повертати позивачеві кредит і сплачувати проценти періодичними платежами. З огляду на вказане, на підставі статті 599 та частини четвертої статті 631 ЦК України позивач мав право нараховувати передбачені договором проценти до повного погашення заборгованості за кредитом. 
Такий правовий висновок викладений у постанові Великої палати ВС від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12.
З приводу стягнення з відповідача на користь позивача 3500 грн. неустойки за кредитним договором № 11.10.2024-100001238 від 11.10.2024 року , суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, які чинні, як на день укладення вищевказаного кредитного договору, тобто станом на 11.06.2024 року, так і на час ухвалення цього рішення, в період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Тому вимога щодо стягнення з відповідача на користь позивача 3500 грн. неустойки за кредитним договором № 11.10.2024-100001238 від 11.10.2024 року не підлягає задоволенню.
Шодо решти вимог, враховуючи, що позичальник не заперечує факт отримання кредитних коштів, однак зобов`язання з повернення коштів за договорами не виконано, а згідно наданих позивачем розрахунків заборгованості, які нараховані в межах строку, визначених договорами та погоджені сторонами, такі є доведеними та обґрунтованими, підлягають задоволенню.
Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що внаслідок невиконання умов кредитного договору ОСОБА_1 були порушені права позивача, а тому, оцінюючі представлені позивачем докази та наведені аргументи, вважає, що позов підлягає до часткового задоволення, а саме слід стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» суму заборгованості за кредитним договором № 11.10.2024-100001238 від 11.10.2024 р. у розмірі 15400 грн.
Крім того, в силу дії п.3 ч.2 ст. 141 ЦПК України, з відповідача слід стягнути в користь позивача судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог, в розмірі 1980 грн.
Керуючись ст. ст. 12, 13, 76, 89, 141, 247, 259, 263-265, 273, 280-282 ЦПК України, ст.ст. 525, 526, 527, 530, 610, 625, 629, 1050, 1054 ЦК України, суд ,-

у х в а л и в :

Позов задовольнити частково .
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» суму заборгованості за кредитним договором № 11.10.2024-100001238 від 11.10.2024 р. у розмірі 15400 (п`ятнадцять тисяч чотириста) грн., а також судовий збір в розмірі 1980 (одна тисяча дев`ятсот вісімдесят) грн. 
В задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сумського апеляційного суду протягом 30 днів з дня проголошення повного тексту рішення.
Повне найменування сторін:
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» (юридична адреса: 01032, м. Київ, вул. Саксаганського,133-А, код за ЄДРПОУ: 37356833 , МФО 305299 , р/р НОМЕР_3 ) 
Відповідач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_1 ).
Повний текст рішення виготовлено 07 квітня 2026 року. 

Суддя Логін Є.  В.