УКРАЇНА 
Житомирський апеляційний суд 

Справа №285/7255/25 Головуючий у 1-й інст. Помогаєв А. В. 
Категорія 8 Доповідач Павицька Т. М. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2026 року Житомирський апеляційний суд у складі:
головуючого  Павицької Т. М.,
суддів   Борисюка Р.М., Коломієць О.С.,
розглянувши у порядку письмового провадження (без повідомлення учасників) в м. Житомирі цивільну справу №285/7255/25 за позовом ОСОБА_1 у своїх інтересах та в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , Звягельської об`єднаної територіальної громади, третя особа – Звягельська державна нотаріальна контора, про визнання нечинним свідоцтва про право особистої власності, визнання права власності на майно, встановлення факту укладення договору купівлі-продажу та визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Звягельського міськрайонного суду Житомирської області 10 лютого 2026 року, постановлену під головуванням судді Помагаєва А.В. в м. Звягелі, 
в с т а н о в и в :
У грудні 2025 року ОСОБА_1 звернулася до суд із даним позовом у своїх інтересах та в інтересах ОСОБА_2 у якому просила встановити факт укладення договору купівлі – продажу будинку по АДРЕСА_1 між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , посвідченого Пилиповецькою сільською радою 20.11.1973 року. Визнати свідоцтво про право особистої власності на домоволодіння АДРЕСА_2 видане на ім`я ОСОБА_6 . Пилиповецькою сільською радою від 13 липня 1990 року на підставі рішення №20 від13.07.2023 не чинним. Визнати за ОСОБА_4 та за ОСОБА_1 право власності на частину вищевказаного домоволодіння. Визнати нечинним свідоцтво про право на спадщину за законом, виданого Новоград-Волинською державною нотаріальною конторою 29 грудня 2021 року на ім`я ОСОБА_4 та на ім`я його сина ОСОБА_2 та свідоцтво про право на спадщину за законом на ім`я ОСОБА_3 .
Ухвалою Звягельського міськрайонного суду Житомирської області 10 лютого 2026 року позовну заяву ОСОБА_1 визнано неподаною та повернуто позивачеві.
Не погоджуючись із ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, у якій просить її скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції. На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що з урахуванням того, що один із учасників справи є інвалідом другої групи, тому у відведений час вона не змогла вказати вартість володіння. Крім того, вважає, що при визначенні реальної вартості домоволодіння під час розгляду справи суд може зобов`язати доплатити судовий збір.
Справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи в порядку ч. 2 ст. 369 ЦПК України. 
Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Повертаючи позовну заяву, суд першої інстанції виходив з того, що недоліки, зазначені в ухвалі про залишення позову без руху, позивачем усунуто не було.
З таким висновком суду погоджується колегія суддів з огляду на наступне.
Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 звернулася до суді із позовними вимогами немайнового характеру, а саме: 1) встановлення факту укладення договору купівлі –продажу; 2) визнання свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння від 13.07.1990 - не чинним; 3) визнання не чинним свідоцтво про право на спадщину за законом від 29 грудня 2021 року. Тобто заявлено три вимоги немайнового характеру, за які встановлений судовий збір за кожну вимогу по 1211,20 грн.
Крім того, ОСОБА_1 заявила одну вимогу майнового характеру - визнання за ОСОБА_4 та за ОСОБА_1 право власності на частину домоволодіння, за яку встановлений розмір судового збору - 1% ціни позову. 
Ціна позову останньою вказана не була.
Ухвалою Звягельського міськрайонного суду Житомирської області від 14 січня 2026 року позовну заяву ОСОБА_1 було залишено без руху з підстав не зазначення у позовній заяві ціни позову та відповідно сплатити недоплачену суму судового збору.
На виконання вимог ухвали суду, ОСОБА_1 подала заяву про усунення недоліків, в якій зазначила, що з врахуванням вартості спірного домоволодіння, надає квитанцію про сплату судового збору. Однак, вартість спірного домоволодіння заявником не зазначено.
Пунктами 2-9 частини третьої статті 175 ЦПК України встановлюються вимоги до змісту позовної заяви.
Відповідно до пункту 3 частини третьої статті 175 ЦПК України позовна заява, крім інших обов`язкових реквізитів, має містити зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються.
Відповідно до пункту 9 частини першої статті 176 ЦПК України ціна позову у позовах про право власності на нерухоме майно, що належить фізичним особам на праві приватної власності, визначається дійсною вартістю нерухомого майна.
Відповідно до частин першої та другої статті 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.
Згідно з частиною третьою статті 185 ЦПК України, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.
Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 серпня 2020 року у справі № 910/13737/19 (провадження № 12-36гс20) вказано, що «майновий позов (позовна вимога майнового характеру) - це вимога про захист права або інтересу, об`єктом якої виступає благо, що підлягає грошовій оцінці. Відповідно до пункту 3 частини третьої статті 162, пунктів 1, 2, 3 частини першої статті 163 Господарського процесуального кодексу України позовна заява повинна містити зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці. Ціна позову визначається: 1) у позовах про стягнення грошових коштів - сумою, яка стягується, або сумою, оспорюваною за виконавчим чи іншим документом, за яким стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку; 2) у позовах про визнання права власності на майно або його витребування - вартістю майна; 3) у позовах, які складаються з кількох самостійних вимог, - загальною сумою всіх вимог. Тобто будь-який майновий спір має ціну. Різновидами майнових спорів є, зокрема, спори, пов`язані з підтвердженням прав на майно та грошові суми, на володіння майном і будь-які форми використання останнього.
Отже, судовий збір з позовної заяви про визнання права власності на майно - визначається з урахуванням вартості спірного майна, тобто як зі спору майнового характеру.
Наявність вартісного, грошового вираження матеріально-правової вимоги позивача свідчить про її майновий характер, який має відображатися у ціні заявленого позову (пункт 8.12 постанови Великої Палати Верховного Суду від 26 лютого 2019 року у справі № 907/9/17, провадження № 12-76гс18).
Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначає Закон України «Про судовий збір».
Згідно з підпунктом 1 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір за подання позовної заяви майнового характеру фізичною особою або фізичною особою - підприємцем становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
При поданні позову ОСОБА_1 відповідно до квитанції № 215600426655 від 30.12.2025 року сплачено судовий збір у розмірі 3600,60 грн.
Однак, позивачкою не заначено за які вимоги сплачено судовий збір та з якої ціни позову (вартості майна) вона виходила. 
Як при подачі позову так і на виконання вимог ухвали суду першої інстанції про усунення недоліків, ОСОБА_1 не зазначила ціну позову (вартість майна).
При цьому, заявляючи вимогу майнового характеру про визнання права власності на домоволодіння, п.3 ч.3 ст.175 ЦПК України зобов`язує містити у позовній заяві зазначення ціни позову.
Посилання ОСОБА_1 в апеляційній скарзі на те, що встановлений судом строк для усунення недолік був недостатній для визначення вартості домоволодіння є необґрунтованими, оскільки вона має право, передбачене ч.2 ст.127 ЦПК України на продовження процесуального строку, шляхом подання відповідної заяви.
Колегія суддів зауважує, що ОСОБА_1 мала право зазначити ціну позову орієнтовану, без будь-якого підтвердження вартості спірного нерухомого майна, а дійсна вартість спірного майна може бути встановлена в ході судового розгляду справи, шляхом дослідження наданих учасниками справи доказів. 
Оскільки вказаний судом недолік позовної заяви позивачем не усунуто, то суд першої інстанції обґрунтовано визнав позовну заяву неподаною та повернув її останній, що не перешкоджає ОСОБА_1 з урахуванням викладеного, повторно звернутися із зазначеним позовом до суду.
Відповідно до п.1 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Стаття 375 ЦПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись статтями 259, 268, 367, 368, 374, 375, 381- 384, 389 ЦПК України, суд

у х в а л и в :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Ухвалу Звягельського міськрайонного суду Житомирської області 10 лютого 2026 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий Т.М. Павицька

Судді  Р.М. Борисюк

О.С. Коломієць