Справа № 442/9278/25 Головуючий у 1 інстанції: Хомик А.П. 
Провадження № 33/811/364/26 Доповідач: Березюк О. Г. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2026 року. Львівський апеляційний суд у складі: судді судової палати у кримінальних справах Березюка О.Г., за участі захисника Лупака І.В., розглянувши у місті Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 16 січня 2026 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст.124, ч.1 ст.130 КУпАП,

встановив:

Постановою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 16.01.2026 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.124, ч.1 ст.130 КУпАП, та на підставі ст.36 КУпАП накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 гривень та позбавлено права керування транспортними засобами строком на один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 665,60 гривні.
Згідно постанови суду  ОСОБА_1 01.12.2025 року о 20:55 год. на автодорозі Т-1402 28 км 500 м Дрогобицького району Львівської області керував транспортним засобом марки Peugeot 207 д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння зіниць очей. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив п. 2.5 ПДР України.
Крім цього, ОСОБА_1 01.12.2025 року о 20:55 год. на автодорозі Т-1402 28 км 500 м Дрогобицького району Львівської області керуючи транспортним засобом марки Peugeot 207 д.н.з. НОМЕР_1 , не вибрав безпечної швидкості руху, не врахував дорожню обстановку і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою та не реагував на її зміну, в результаті чого допустив наїзд на автомобіль марки Skoda Octavia д.н.з. НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_2 , власником якого є ОСОБА_2 , який зупинився біля світлофора, після чого даний автомобіль відкинуло по інерції на автомобіль Volkswagen Passat д.н.з. НОМЕР_3 , яким керував ОСОБА_3 , власником якого є ОСОБА_4 . При ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим порушив п.12.1 ПДР України.
ОСОБА_1 в апеляційній скарзі просить постанову суду скасувати в частині визнання винним за ч.1 ст.130 КУпАП та закрити провадження у справі за ч.1 ст.130 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях складу адміністративного правопорушення.
На підтримання своїх апеляційних вимог апелянт покликається на те, що судом першої інстанції розгляд справи відбувся неповно та необ`єктивно, вважає постанову суду незаконною та необґрунтованою, при цьому зазначає, що судом першої інстанції повною мірою не досліджено докази, що містяться в матеріалах справи, зокрема те, що апелянт категорично заперечив вживання алкогольних напоїв чи інших речовин, виявив бажання пройти огляд на стан сп`яніння на місці ДТП, що було проігноровано працівником поліції. Крім цього, апелянт вказує, що будучи доставлений до медичного закладу ним було добровільно здано кров для проведення аналізу з метою встановлення факту перебування чи спростування факту перебування в стані сп`яніння, а відмова, що зафіксована на відео, була пов`язана саме з відмовою від проходження огляду в лікарні за допомогою алкотестеру Драгер, оскільки він вже здав для проведення аналізу кров.
Також апелянтом в апеляційній скарзі заявлено клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження, при цьому зазначає, що не був присутній в судовому засіданні з підстав того, що не був повідомлений у встановлений спосіб про час і місце розгляду справи судом першої інстанції, а про прийняте рішення дізнався лише 19.02.2026 року після ознайомлення з матеріалами справи, а тому вважає поважними причини пропуску строку апеляційного оскарження.
Розглянувши матеріали справи № 442/9278/25, дослідивши доводи апеляційної скарги, пояснення захисника, який підтримав подану апеляційну скаргу, апеляційний суд приходить до наступних висновків.
Вважаю, доводи апелянта щодо пропуску строку на апеляційне оскарження заслуговують на увагу, а тому погоджуюсь з тим, що такий строк пропущений з поважних причин та його слід поновити, оскільки в матеріалах справи відсутні докази належного повідомлення ОСОБА_1 про час і місце розгляду справи судом першої інстанції.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 фактично не оспорює свою винуватість в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, а тому в цій частині апеляційним судом не здійснюється перевірка законності та обґрунтованості оскаржуваного рішення суду першої інстанції.
Відповідно до ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Згідно з ч.3 ст.266 КУпАП у разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.
Відповідно до ч.4 ст.266 КУпАП огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров`я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров`я.
Згідно з ч.5 ст.266 КУпАП огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.
Згідно з абз.2 п.5, п.6, п.8 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 р. № 1103, підтвердження стану сп`яніння в результаті огляду та згода водія транспортного засобу з результатами такого огляду є підставою для його притягнення згідно із законом до відповідальності. Водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я. У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, в якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.
Відповідно до Розділу 3 Інструкції огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС та МОЗ України №1425/735 від 09.11.2015 року предметом дослідження біологічного середовища можуть бути слина, сеча та змиви з поверхні губ, шкірного покриву обличчя і рук.  Для дослідження біологічного середовища може використовуватися кров, якщо в обстежуваної особи неможливо взяти зразки біологічних середовищ, вказаних у пункті 12 цього розділу.
Частиною 1 ст.130 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Тобто обов`язковою умовою для притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП є доведення факту керування особою транспортним засобом на час зупинки працівниками поліції та відмови особи від проходження огляду на стан сп`яніння.
На переконання апеляційного суду судом першої інстанції належним чином не досліджено доказів наявних в матеріалах справи, таким надано неправильну та необґрунтовану оцінку.
Як на докази винуватості  ОСОБА_1  у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, суд першої інстанції покликався у судовому рішенні на протокол про адміністративне правопорушення ЕПР1 №529214 від 02.12.2025 року, направлення до медичного закладу, відеозаписи з нагрудних камер працівників поліції, довідку медичного закладу.
Однак, суд першої інстанції не дав оцінки наведеним доказам з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, а сукупності доказів з точки зору достатності для прийняття рішення про визнання  ОСОБА_1 винним, зокрема наявні відеозаписи з нагрудних камер працівників поліції та відповідь медичного закладу на адвокатський запит щодо обставин перебування ОСОБА_1 в медичному закладі, які жодним чином не доводять факту відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного та/або наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку.
Так, як вбачається з оглянутого відеозапису події, а саме на місці ДТП (NOR-000102-000000-20251201211940, тривалість запису 02 хв. 50 сек.) працівник поліції пропонує ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці ДТП з допомогою спеціального приладу Драгер, на що ОСОБА_1 повідомив, що не вживав жодних алкогольних напоїв, та готовий пройти огляд на стан сп`яніння, однак працівником поліції такий проведено не було, а ОСОБА_1 був доставлений до медичного закладу (а.с.2). Тобто апеляційним судом не встановлено факту відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння на місці ДТП з використанням спеціального приладу Драгер. 
Крім цього, апеляційний суд досліджуючи в повному обсязі наявні відеозапис події, а саме в медичному закладі, що не було зроблено судом першої інстанції та не проаналізовано в прийнятому рішенні, встановив, що ОСОБА_1 перебуває в медичному закладі, на інвалідному візку та на руці в нього є встановлений венозний катетер, в розмові працівник поліції запитує в ОСОБА_1 чи буде він проходити огляд на стан сп`яніння, на що ОСОБА_1 відповів відмовою, при цьому сам працівник поліції констатує факт того, що в ОСОБА_1 медичними працівниками поліції було відібрано кров для проведення відповідних досліджень, зокрема для встановлення чи спростування факту перебування останнього в стані сп`яніння (а.с.2).
При цьому, апеляційним судом враховується лист КНП «Дрогобицька міська лікарня №1» Дрогобицької міської ради №329 від 24.02.2026 року, згідно з яким ОСОБА_1 поступив до медичного закладу 01.12.2025 року в наслідок ДТП, при поступленні огляд ОСОБА_1 з метою виявлення стану сп`яніння не проводився, кров в пацієнта взято та зберігається у закладі охорони здоров`я (а.с.75). 
Таким чином апеляційний суду, аналізуючи сукупності вище вказані докази, вважає, що висновки суду першої інстанції приводу відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, не відповідають фактичним обставин справи, оскільки ОСОБА_1 в медичному закладі здав біологічний матеріал (кров) для проведення лабораторних досліджень, про що підтверджено адміністрацією медичного закладу, тобто ОСОБА_1 було вчинено всіх необхідних дій для проходження огляду на стан сп`яніння і відсутній сам факт відмови від огляду. А тому, апеляційним судом не встановлено поважних та об`єктивних перешкод як для працівників поліції, так і медичних працівників забезпечити та здійснити огляд ОСОБА_1 на стан сп`яніння у встановленому законом порядку шляхом проведення лабораторного дослідження біологічного матеріалу, що було відібрано у водія, а саме крові ОСОБА_1 ..
Згідно з ч.2 ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
У відповідності до п.43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 року у справі Кобець проти України (з урахуванням первісного визначення принципу поза розумним сумнівом у справі Авшар проти Туреччини) доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростованих презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.
В силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені винуватість особи та його подія мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.
Отже, постанова суду першої інстанції про визнання  ОСОБА_1  винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, підлягає скасуванню як незаконна, а провадження у справі слід закрити у зв`язку з відсутністю в діях  ОСОБА_1  складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Висновок суду про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується доказами у справі.
При накладенні адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за ст.124 КУпАП апеляційний суд враховує характер і спосіб вчиненого, особу правопорушника, ступінь його вини, інші обставини справи, що впливають на вид стягнення, та приходить до переконання про те, що на ОСОБА_1 слід накласти стягнення в межах санкції ст.124 КУпАП.
Крім цього, відповідно до п.13 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності, Герої України - у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав.
Згідно з матеріалів справи, а саме посвідчення серії НОМЕР_4 від 13.11.2024 року ОСОБА_1 є учасником бойових дій, а тому останній в силу вимоги закону є звільненим від сплати судового збору.
Таким чином апеляційний суд приходить до обґрунтованого переконання про те, що постанову Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 16 січня 2026 року відносно ОСОБА_1 слід змінити.
Керуючись ст.294 КУпАП,-

постановив:

Поновити ОСОБА_1 строк апеляційного оскарження.
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволити.
Постанову Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 16 січня 2026 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст.124, ч.1 ст.130 КУпАП, змінити.
Провадження у справі №442/9278/25 за протоколом про адміністративне правопорушення ЕПР1 №529214 від 02.12.2025 року, складеного відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю в діях складу адміністративного правопорушення.
Вважати ОСОБА_1 винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, та накласти адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.
На підставі п.13 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» звільнити ОСОБА_1 від сплати судового збору в розмірі 665, 60 гривень.
В решті постанову суду першої інстанції залишити без змін.
Постанова остаточна та оскарженню не підлягає.

Суддя Львівського 
апеляційного суду Березюк О.Г.