Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 695/772/23 
номер провадження 2/695/74/26

03 квітня 2026 року м. Золотоноша

Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області у складі:
головуючого - судді Середи Л.В.,
за участю секретаря с/з - Оніщенко Н.В., 
представника позивача - адвоката Орла С.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Золотоноша цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Виконавчого комітету Піщанської сільської ради Золотоніського району Черкаської області, третя особа: Друга золотоніська державна нотаріальна контора, про встановлення належності правовстановлюючого документу та визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом, -

ВСТАНОВИВ :
Позивач ОСОБА_1 звернулась до Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області з позовом про встановлення належності правовстановлюючого документу та визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом. 
Позовні вимоги, з урахуванням уточненої позовної заяви, обґрунтовані тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер чоловік позивачки ОСОБА_3 , після смерті якого відкрилася спадщина на майно, до складу якого, серед іншого увійшло право на земельну частку (пай) у КСП ім. Суворова площею 2,34 умовних кадастрових гектари (згідно із Сертифікатом) та майновий пай. 
Позивач у встановленому законом порядку спадщину після смерті свого чоловіка прийняла та 09 листопада 2006 року отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/2 частку вказаного майна. Іншим спадкоємцем за законом, є син померлого ОСОБА_2 .
Разом з тим, позивач вказує, що вже після смерті спадкодавця, а саме 25 жовтня 2006 року, на його ім`я було видано Державний акт серії ЯГ №637420 на земельну ділянку площею 0,234 га (кадастровий номер 7121582700:05:001:0004) з цільовим призначенням «для ведення товарного сільськогосподарського виробництва». Підставою видачі акта стало розпорядження Золотоніської РДА від 28.09.2006 №392.
Постановою нотаріуса від 24.02.2023 позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на спадщину у зв`язку з тим, що вказаний державний акт на право власності на земельну ділянку був виданий на підставі розпорядження Золотоніської районної державної адміністрації 28.09.2006 року, тобто після смерті спадкодавця, а тому право власності у померлого на вказану земельну ділянку не виникло.
Позивач наполягає, що спадкодавець за життя розпочав процедуру оформлення права власності на землю, подавши відповідні документи до компетентних органів, проте не встиг отримати правовстановлюючий документ у зв`язку зі смертю. Оскільки процес приватизації був ініційований спадкодавцем, право на завершення цієї процедури та отримання ділянки перейшло до його спадкоємців.
Позивач вважає, що факт видачі Державного акта на ім`я померлого свідчить про визнання державою його права на цю земельну ділянку, а тому просить встановити факт належності цього акта спадкодавцю та визнати за нею право власності на 1/2 частину ділянки в порядку спадкування за законом.
За таких підстав позивач звернувся до суду із даним позовом.
Ухвалою судді від 13 березня 2023 року було відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.
Відповідно до вимог процесуального закону, судом було забезпечено сторонам реалізацію їхніх процесуальних прав, зокрема відповідачам було надано строк та роз`яснено право на подання відзиву на позовну заяву, а позивачу — право на подання відповіді на відзив та заперечень.
У ході підготовчого провадження судом було остаточно визначено предмет спору, характер спірних правовідносин та склад учасників судового процесу. За результатами виконання завдань підготовчого провадження, ухвалою суду від 22.05.2025 року підготовче засідання було закрито, а справу призначено до розгляду по суті.
Позивач скерувала до суду заяву у якій розгляд справи просила проводити за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі.
Представник позивача у судовому засіданні на задоволенні позову наполягав з підстав, що вказані у позовній заяві.
Відповідач ОСОБА_2 та представник Виконавчого комітету Піщанської сільської ради у судове засідання не з`явилися. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, причини неявки суду не сповістили, відзиву на позов та клопотань про відкладення розгляду справи не подавали. Враховуючи думку представника позивача, який наполягав на вирішенні спору, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідачів на підставі наявних у ній доказів.
Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, скерував до суду заяву у якій просив розгляд справи здійснювати у відсутності представника Другої золотоніської державної нотаріальної контори.
Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи зазначає наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається після смерті особи.
Частиною 1 та 2 ст. 1223 ЦК України визначено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.
Нормами ст. 1258 ЦК України визначено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.
Статтею 1261 ЦК України визначено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
У відповідності до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.
Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є дружиною ОСОБА_3 , що стверджується свідоцтвом проодруження (серії НОМЕР_1 ).
Згідно із свідоцтвом про смерть (серії НОМЕР_2 від 31.08.2004) ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Як вбачається із витребуваної судом спадкової справи №738, заведеної Другою золотоніською державною нотаріальною конторою, спадкоємцями, які прийняли спадщину після смерті ОСОБА_3 , є його дружина ОСОБА_1 та син ОСОБА_2 (родинні зв`язки останнього підтверджуються свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 ).
Отже судом встановлено, що після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина на його майно. Позивач є дружиною померлого, тобто відноситься до першої черги права на спадкування за законом, як і відповідач ОСОБА_2 . Вказані спадкоємці спадщину у встановлений законом строк прийняли.
Із матеріалів вказаної спадкової справи вбачається, що на ім`я спадкоємців 09.11.2006 видано свідоцтва про право на спадщину за законом по 1/2 частині майна ОСОБА_3 яке складається з: права на земельну частку (пай) в КСП ім. Суворова с. Гладківщина Золотоніському району Черкаської області, розміром 2.34 га в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі, що стверджується сертифікатом на право на земельну частку (пай), серія ЧР № 0274668, виданого Золотоніською райдержадміністрацією 20.08.1997; права на майновий пай у майні КСП «Яблуневе» с. Гладківщина Золотоніського району Черкаської області розміром 8 107 гривень, що стверджується свідоцтвом про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства, серія ЧЕ-V №081785; права на грошові вклади, що належали померлому згідно ощадних книжок та довідкою філії Золотоніського відділення ощадбанку №3275 ВАТ Державний Ощадний банк України» від 08.11.2006 за №993.
Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 24.02.2023 ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/2 частину земельної ділянки , площею 0,234 га, кадастровий номер 7121582700:05:001:0004, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Гладківщинської сільської ради Золотоніського району Черкаської області, оскільки державний акт на право власності на вищезгадану земельну ділянку був виданий на підставі розпорядження Золотоніської райдержадміністрації від 28.09.2006 року за №392, тобто після смерті ОСОБА_3 , а тому право власності у померлого на цю земельну ділянку не виникло.
В уточненій позовній заяві позивач вказує, що ОСОБА_3 , ще задовго до своєї смерті надав письмові документи для отримання земельної частки (пай) в КСП ім. Суворова с. Гладківщина Золотоніського району Черкаської області розміром 2,34 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі, майновий пай у майні КСП «Яблуневе» с. Гладківщина, Золотоніського району Черкаської області, де він працював все своє життя. Державний акт, виданий після смерті спадкодавця при зазначенні в ньому дати прийняття уповноваженим органом відповідного рішення про передачу у власність земельної ділянки за життя спадкодавця, свідчить про набуття спадкодавцем права власності на земельну ділянку.
Як вбачається з письмової відповіді Золотоніської районної військової адміністрації від 10.10.2025 за №3386/01-01-35/1603, яка надана на адвокатський запит, на державному зберіганні в архівному відділі Золотоніської райдержадміністрації перебувають документи Золотоніської райдержадміністрації, включаючи і розпорядження голови Золотоніської райдержадміністрації від 28.ю09.2006 р. за №392. У вказаному документі, а саме в констатуючій частині, підставою для його прийняття зазначено протокол зборів співвласників земельних та майнових паїв КСП ім. Суворова с. Гладківщина від 21.07.2006 року та клопотання Гладківщинської сільської ради стосовно розпаювання земель спільної часткової власності (багаторічні насадження). Зазначені протокол, клопотання та інші документи, зокрема заяви, сертифікати, рішення, списки, до розпорядження голови Золотоніської райдержадміністрації від 28.09.2006 року №392 не додавалися, тому надати вказані у адвокатському запиті документи немає можливості.
Також стороною позивача долучено до матеріалів справи саме розпорядження голови Золотоніської районної державної адміністрації про внесення змін до розпорядження голови райдержадміністрації від 12.10.04 №379 «Про затвердження остаточного розміру та вартості земельної частки (паю), передачу у власність та видачу державних актів на право власності на земельну ділянки за рахунок земель спільної часткової власності по Гладківщинській сільській раді» від 28.09.2006 року.
Предметом даного спору є право власності на земельну ділянку площею 0,234 га (кадастровий номер 7121582700:05:001:0004), право на яку позивач просить визнати в порядку спадкування. Обґрунтовуючи позов, позивач посилається на Державний акт, виданий після смерті спадкодавця на підставі розпорядження Золотоніської РДА №392 від 28.09.2006 року.
Відповідно до приписів частини першої статті 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах диспозитивності, згідно з якими суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи.
Принцип диспозитивності передбачає, що позивач на власний розсуд визначає не лише предмет, а й підстави позову, якими є фактичні обставини, що обґрунтовують його вимоги. Таким чином суд позбавлений процесуальної можливості виходити за межі цих вимог, самостійно змінювати підставу спадкування або застосовувати інші способи захисту, про які позивач не просить. 
Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначено частиною другою вказаної статті.
Реалізуючи, передбачене статтею 55 Конституції України, статтею 4 ЦПК України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту.
Оцінка предмета заявленого позову, а відтак наявності підстав для захисту порушеного права та/або інтересу позивача, про яке ним зазначається в позовній заяві, здійснюється судом, на розгляд якого передано спір, крізь призму оцінки спірних правовідносин та обставин (юридичних фактів), якими позивач обґрунтовує заявлені вимоги (див. постанови Верховного Суду від 03 грудня 2024 року у справі № 910/10683/21, від 10 грудня 2024 року у справі № 910/15208/23, від 18 грудня 2024 року у справі № 924/101/24).
Причиною звернення до суду позивач зазначає неможливість оформлення своїх спадкових прав у позасудовому порядку внаслідок винесення нотаріусом постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії. 
Відповідно до ст.ст. 1216-1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). 
Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини. 
Згідно з відповіддю Золотоніської РДА на запит адвоката, вказаний державний акт, серії ЯГ №637420 видано на підставі розпорядження Золотоніської районної державної адміністрації від 28.09.2006 за №392. Вказане розпорядження приймалося на підставі протоколу зборів співвласників земельних та майнових паїв колишнього КСП. Проте, позивачем не надано суду належних та допустимих доказів, які б підтверджували правову природу виникнення права на ділянку площею 0,234 га. 
Зокрема, у позовній заяві не зазначено та документально не підтверджено чи є дана ділянка частиною земельної частки (паю) розміром 2,34 га, на яку вже видані свідоцтва про право на спадщину та не надано жодних відомостей на підставі якої технічної документації було сформовано саме таку площу (0,234 га) та чи відповідає вона проектним рішенням щодо розпаювання земель КСП.
Як вбачається з матеріалів справи, позивач та інший спадкоємець вже реалізували своє право на спадкування після смерті ОСОБА_3 , отримавши у 2006 році свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну частку (пай) розміром 2,34 умовних кадастрових гектари.
Суд зазначає, що за змістом статей 12, 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. 
Відтак позивачем жодним доказом не доведено, що земельна ділянка 0,234 га є самостійним об`єктом спадкування, відмінним від вже успадкованого паю, або що вона законно виникла в результаті виділення частини паю в натурі.
Більше того, заявлена вимога про «встановлення факту належності Державного акта» померлій особі не може бути задоволена, оскільки Державний акт є документом, що посвідчує право, а не самим правом. Оскільки акт виданий після смерті особи на підставі розпорядження, яке також видано після смерті спадкодавця, він не породив право власності у спадкодавця, а визнання права власності за спадкоємцями без доведення законних підстав набуття такого права спадкодавцем за життя (рішень про передачу саме цієї площі) є неможливим.
Враховуючи пасивну позицію сторони позивача щодо надання первинної землевпорядної документації та недоведеність факту виникнення права власності у спадкодавця саме на земельну ділянку площею 0,234 га, суд приходить до висновку про необґрунтованість позову.
На підставі викладеного, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати зі сплати судового збору покладаються на позивача.
Керуючись статтями 4, 10, 12-13, 77-81, 141, 259, 263-265, 267-268, 273, 353, 354 ЦПК України, суд
ВИРІШИВ:
У задоволенні позовних вимог  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Виконавчого комітету Піщанської сільської ради Золотоніського району Черкаської області, третя особа: Друга золотоніська державна нотаріальна контора, про встановлення належності правовстановлюючого документу та визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом - відмовити.
Рішення може бути оскаржено до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя        Середа Л.В.