ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2026 року
м. Хмельницький

Справа № 674/1843/25
Провадження № 22-ц/820/548/26

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії
суддів судової палати з розгляду цивільних справ
Ярмолюка О.І. (суддя-доповідач), Грох Л.М., Янчук Т.О.,
секретар судового засідання Шевчук Ю.Г.,
з участю представника позивачки  ОСОБА_1 ,
представниці відповідача  ОСОБА_2 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції справу за позовом ОСОБА_3 до Приватного підприємства «Технікад» про стягнення заборгованості за договорами позики за апеляційною скаргою Приватного підприємства «Технікад» на ухвалу Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 22 жовтня 2025 року про забезпечення позову,

встановив:

1.Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У жовтні 2025 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до Приватного підприємства «Технікад» (далі – Підприємство) про стягнення заборгованості за договорами позики.
ОСОБА_3 зазначила, що з 9 липня 2024 року до 2 червня 2025 року вона працювала на посаді директорки Підприємства. Протягом 2023-2025 років сторони уклали чотири договори позики (поворотної фінансової допомоги), зокрема: 6 лютого 2023 року – договір №1 на строк до 5 лютого 2024 року; 22 січня 2024 року – договір №1/24 на строк до 21 січня 2025 року; 12 вересня 2024 року – договір №2/24 на строк до 11 вересня 2025 року; 24 квітня 2025 року – договір №1/25 на строк до 1 вересня 2025 року. За умовами цих договорів позивачка позичила Підприємству грошові кошти в сумі 1 965 175 грн, із яких Підприємство повернуло їй 504 500 грн, а залишок боргу складає 1 460 675 грн.
За таких обставин ОСОБА_3 просила суд стягнути з Підприємства на свою користь заборгованість за договорами позики в сумі 1 460 675 грн.

Короткий зміст вимог заяви про забезпечення позову

Одночасно з позовом ОСОБА_3 подала суду заяву про забезпечення позову посилаючись на те, що Підприємство відмовляється повернути позичені кошти та намагається продати своє майно, а невжиття заходів забезпечення позову утруднить виконання рішення суду та унеможливить ефективний захист порушеного права позивачки.
ОСОБА_3 просила суд накласти арешт на готельно-офісний комплекс, побутова будівля, господарська будівля, загальною площею 699 кв.м, який розташований по АДРЕСА_1 , та належить Підприємству (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 150443968218).

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції

Ухвалою Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 22 жовтня 2025 року заяву про забезпечення позову задоволено.
В порядку забезпечення позову накладено арешт на готельно-офісний комплекс, побутову будівлю та господарську будівлю, загальною площею 699 кв.м, які розташовані по АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 150443968218), та належать на праві власності Підприємству, шляхом заборони відчуження вказаного нерухомого майна – до набрання законної сили судовим рішенням у даній цивільній справі.
Визначено, що ухвала суду підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження та відкриття виконавчого провадження.
Суд керувався тим, що між ОСОБА_3 і Підприємством виник спір щодо заборгованості за договорами позики на загальну суму 1 460 675 грн. Невжиття заходів забезпечення позову може ускладнити виконання рішення суду про задоволення позову, а тому слід накласти арешт на належний Підприємству готельно-офісний комплекс. Такий вид забезпечення позову є співмірним і достатнім заходом із заявленими позивачкою вимогами.

Короткий зміст і узагальнені доводи апеляційної скарги

В апеляційній скарзі Підприємство просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_3 про забезпечення позову посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, та порушення норм процесуального права.
Апеляційна скарга мотивована тим, що на підставі договору купівлі-продажу від 7 жовтня 2025 року Підприємство відчужило ОСОБА_4 готельно-офісний комплекс по АДРЕСА_1 . На час пред`явлення та забезпечення позову ОСОБА_3 власником указаного готельно-офісного комплексу є ОСОБА_5 , а не Підприємство, внаслідок чого застосований судом захід забезпечення позову у виді арешту нерухомого майна є неспівмірним із заявленими позовними вимогами. Суд не з`ясував фактичні обставини справи, не дав належної оцінки доказам у справі та дійшов помилкового висновку щодо обґрунтованості заяви про забезпечення позову.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_3 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін, змінивши в резолютивній частині власника нерухомого майна з Підприємства на ОСОБА_6 . При цьому  ОСОБА_3 вказала на законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали з огляду на те, що ОСОБА_5 є власником Підприємства та має повертати позику.

2.Мотивувальна частина

Позиція суду апеляційної інстанції

Статтею 263 Цивільного процесуального кодексу України (далі – ЦПК України) встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Зазначеним вимогам закону оскаржувана ухвала суду не відповідає.
Заслухавши учасників судового процесу та дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити.
Суд першої інстанції не з`ясував усі обставини справи та не застосував правильно норми статей 149, 150 ЦПК України, а тому постановлена ним ухвала підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення.

Встановлені судами першої та апеляційної інстанції обставини

Готельно-офісний комплекс «А-І» з побутовою будівлею «Б» і господарською будівлею «В», загальною площею 719,07 кв.м, який розташований по АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 150443968218), належав на праві власності Підприємству.
За договором купівлі-продажу від 7 жовтня 2025 року, посвідченим приватним нотаріусом Кам`янець-Подільського районного нотаріального округу Бугерко Н.А., зареєстровано в реєстрі за №3852), Підприємство відчужило цей готельно-офісний комплекс ОСОБА_4 .
Того ж дня приватний нотаріус Бугерко Н.В. зареєструвала у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно право власності ОСОБА_6 на готельно-офісний комплекс.
Між ОСОБА_3 і Підприємством виник спір з приводу невиконання останнім зобов`язання за договорами позики.

Мотиви, з яких виходить суд апеляційної інстанції

Статтею 149 ЦПК України встановлено, що суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.
За змістом частини третьої статті 150 ЦПК України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.
За своєю правовою природою забезпечення позову є гарантією належного виконання рішення суду про задоволення позову та ефективного відновлення порушених прав позивача. Вжиття судом цих заходів встановлює до прийняття рішення по справі певні обмеження здійснення учасниками справи, зокрема відповідачами, цивільних прав.
Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 4 постанови від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.
Умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог. Також підставою для вжиття заходів забезпечення позову є достатньо-обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Під час вирішення питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.
Саме таку правову позицію висловив Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 25 травня 2020 року (справа №759/3972/18), яка згідно з частиною четвертою статті 263 ЦПК України має враховуватися судами при застосуванні норм права.
Зібрані докази вказують на те, що на момент вирішення судом питання про забезпечення позову готельно-офісний комплекс належав ОСОБА_4 , внаслідок чого щодо цього нерухомого майна не могли бути вжиті заходи забезпечення позову за зобов`язаннями Підприємства.
Такий висновок відповідає правовій позиці, сформульованій у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 20 січня 2021 року у справі №449/325/18.
Суд першої інстанції не врахував указані обставини та дійшов помилкового висновку про наявність підстав для забезпечення позову ОСОБА_3 шляхом накладення арешту на готельно-офісний комплекс.

3.Висновки суду апеляційної інстанції

Під час розгляду заяви ОСОБА_3 про забезпечення позову суд першої інстанції не з`ясував усі обставини справи та не дотримався норм процесуального закону, внаслідок чого постановлена ним ухвала не може бути залишена в силі.
Заяву ОСОБА_3 про забезпечення позову слід залишити без задоволення.

Щодо судових витрат

Оскільки заяву ОСОБА_3 про забезпечення позову залишено без задоволення, то з неї на користь Підприємства слід стягнути понесені витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 2 662 грн 40 коп.

Керуючись статтями 141, 374, 376, 381, 382, 384, 389, 390 ЦПК України,

ухвалив:

Апеляційну скаргу Приватного підприємства «Технікад» задовольнити.
Ухвалу Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 22 жовтня 2025 року про забезпечення позову скасувати та ухвалити нове рішення.
Заяву  ОСОБА_3 про забезпечення позову шляхом накладення арешту на готельно-офісний комплекс з побутовою та господарською будівлями, розташований по АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 150443968218), залишити без задоволення.
Стягнути з ОСОБА_3 (місце проживання – АДРЕСА_2 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків – НОМЕР_1 ) на користь Приватного підприємства «Технікад» (місцезнаходження – 32400, Хмельницька область, Кам`янець-Подільський район, місто Дунаївці, вулиця Конституції, 3/1; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України – 35522928) 2 662 гривні 40 копійок судового збору за подання апеляційної скарги.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 11 березня 2026 року.

Судді: О.І. Ярмолюк

Л.М. Грох

Т.О. Янчук

Головуючий у першій інстанції – Посунько Г.А.
Доповідач – Ярмолюк О.І.       Категорія 27