Справа № 204/467/26
Провадження № 3/204/311/26

ПОСТАНОВА 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 квітня 2026 року суддя Чечелівського районного суду міста Дніпра Безрук Т.В., розглянувши справи про адміністративні правопорушення стосовно:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ,
про притягнення до адміністративної відповідальності за ст.ст. 122-4, 124 КУпАП, 

УСТАНОВИВ:

26 грудня 2025 року о 12:45 по пр. Богдана Хмельницького, 30, водій ОСОБА_1 керуючи автомобілем «Chevrolet Aveo», державний номер НОМЕР_2 , під час зміни напрямку руху праворуч, не переконався, що це буде безпечним, не вибрав безпечну швидкість руху, не врахував дорожню обстановку, внаслідок чого скоїв зіткнення з автомобілем «KIA CEED», державний номер НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_2 , який зупинився попереду справа. Внаслідок ДТП автомобіль «KIA CEED», державний номер НОМЕР_3 , отримав механічні пошкодження, що призвело до матеріальних збитків. Водій ОСОБА_1 порушив вимоги п.10.1, п. 12.3 ПДР, за що передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП. 
Крім того, 26 грудня 2025 року о 12:45 по пр. Богдана Хмельницького, 30, водій ОСОБА_1 керуючи автомобілем «Chevrolet Aveo», державний номер НОМЕР_2 , був учасником дорожньо-транспортної пригоди, з місця якої поїхав, до поліції не повідомив та був встановлений працівниками поліції під час проведення розшукових заходів. Водій ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.10а ПДР, за що передбачена відповідальність за ст. 122-4 КУпАП. 

У судовому засіданні захисник ОСОБА_1 – адвокат Корольов Д.О. пояснив суду, що свою вину у вчиненні ДТП ОСОБА_1 заперечує, винним у ДТП уважає другого водія, оскільки той дивився в іншу сторону і не побачив його. Після зіткнення автомобілів, водії поспілкувались між собою, та ураховуючи, що пошкодження не значні, вони вирішили роз`їхатися. ОСОБА_1 хотів їхати прямо, не повертав. ОСОБА_1 повинен був зупинитися і зупинився, та у нього в`їхав автомобіль «KIA CEED».
Також у судовому засіданні захисник Корольов Д.О. звертав увагу суду на процесуальні порушення, допущені працівниками поліції при складанні адміністративних матеріалів, а саме те, що у порушення ст. 254 КУпАП, протоколи про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1 складені більше ніж через двадцять чотири години.
У дане судове засідання через канцелярію суду (Документ сформовано в системі «Електронний суд» 06.04.2026), адвокат Корольов Д.О. подав заяви про закриття провадження у справах за ст.ст. 122-4, 124 КУпАП відносно ОСОБА_1 за закінченням строків накладення адміністративного стягнення, без підтвердження чи спростування вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушень. Також у поданих заявах захисник зазначив, що з матеріалів справи вбачається, що на обґрунтування вини ОСОБА_1 долучено лише протоколи про адміністративне правопорушення, які самі по собі не є беззаперечними доказами вини особи. Протокол про адміністративне правопорушення слугує лише офіційним фіксуванням факту виявлення правопорушення та формою викладу обвинувачення. Для притягнення особи до відповідальності, викладені в ньому обставини повинні бути обов`язково підтверджені іншими належними та допустимими доказами. З огляду на те, що у протоколах про адміністративне правопорушення зазначено, що свідки не залучалися, відсутнє посилання на технічний засіб відеозапису, а сама подія відбулася безпосередньо у дворах на прибудинковій території житлових будинків АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 , АДРЕСА_4 , існувала висока ймовірність її фіксації камерами відеоспостереження, що встановлені мешканцями на фасадах, під`їздах або комерційних приміщеннях першого поверху.
У даній справі особа, що притягається до адміністративної відповідальності категорично не погоджується з фактичними обставинами, викладеними у протоколі та свою вину не визнає, про що у п.14 протоколів про адміністративне правопорушення зроблено відповідний запис.
Окрім цього, особа, що притягається до адміністративної відповідальності в особі свого захисника, для об`єктивного розгляду, з`ясування фактичних обставин справи та правильного вирішення справ про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , здійснив усі залежні від нього активні процесуальні дії, задля отримання належних та допустимих доказів, щодо фактичних обставин даної адміністративної справи. Проте, з незалежних від волі та бажання обставин особи, що притягається до адміністративної відповідальності, такі докази отримати не вбачається можливим, а відтак у даній адміністративній справі відсутні належні докази винуватості ОСОБА_1 .
Оскільки, відповідно до протоколів про адміністративні правопорушення, адміністративні правопорушення ОСОБА_1 були вчинені 26 грудня 2025 року та не є триваючими, то строк давності накладення адміністративного стягнення, передбачений ч.2 ст.38 КУпАП, закінчився 26 березня 2026 року. Станом на теперішній час зазначена справа про адміністративне правопорушення не розглянута у встановлений законом термін. А оскільки на сьогодні не існує єдиної судової позиції з приводу того, чи потрібно визнавати винною особу у вчиненні адміністративного правопорушення у разі закриття справи у зв`язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності, ураховуючи практику Європейського суду з прав людини, захисник просив суд провадження у справах про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1 закрити за закінченням строку накладення адміністративного стягнення, без підтвердження чи спростування вини.
Допитаний у судовому засіданні потерпілий ОСОБА_2 пояснив суду, що 26.12.2025 приблизно о 12:00, більш точно час не пам`ятає, він на автомобілі «КІА» рухався по дворовій території. Доїхавши до рівнозначного перехрестя, він зупинився, подивився ліворуч, перешкод для його руху не було. ОСОБА_2 мав намір повернути ліворуч, однак, ще не розпочавши маневр повороту, у нього в`їхав автомобіль «Chevrolet Aveo», який рухався перпендикулярно, у нього був увімкнений правий поворот. Внаслідок ДТП було пошкоджено передню частину його автомобіля: капот, бампер, крило, ліву передню фару. Після ДТП вони вийшли з автомобілів, водій «Chevrolet Aveo» почав казати йому, що він не правий та винен у ДТП, пропонував щоб він віддав йому гроші за ремонт автомобіля. З вказаним ОСОБА_2 не погодився, оскільки у ДТП була вина саме ОСОБА_1 , у якого була перешкода праворуч. Коли вони вирішили викликати працівників поліції, ОСОБА_1 сів у свій автомобіль та поїхав. Після ДТП ОСОБА_2 звернувся до своєї страхової компанії «Інтер-Поліс», яка відшкодувала йому завдані збитки. Автомобіль «Chevrolet Aveo» також було пошкоджено, але пошкодження він не розгледів
Вислухавши в судовому засіданні пояснення захисника Корольова Д.В., потерпілого ОСОБА_2 , дослідивши наявні докази, суд зазначає наступне. 
Статтею 280 КУпАП визначено, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення підлягають з`ясуванню наступні обставини: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Не зважаючи на невизнання своєї вини ОСОБА_1 його вина у вчиненні адміністративних правопорушень підтверджується дослідженими судом доказами, а саме: 
- відомостями протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР № 1 №560269 від 06.01.2026; 
- відомостями протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР № 1 №560274 від 06.01.2026; 
- рапортом інспектора поліції від 26.12.2025, відповідно до якого під час несення служби 26.12.2025 о 13:18 було отримано виклик на службовий планшет «ДТП без травмованих». Прибувши на місце виклику: м. Дніпро, пр. Б.Хмельницького, біля буд. 30, на місці перебував заявник ОСОБА_2 , який повідомив, що він став учасником ДТП біля буд. 30 по пр. Б.Хмельницького. Інший учасник покинув місце ДТП, керуючи автомобілем «Chevrolet Aveo», державний номер НОМЕР_2 . Заявник ОСОБА_2 керував автомобілем «KIA CEED», державний номер НОМЕР_3 , залишився на місці та викликав поліцію;
- електронними рапортом, відповідно до якого 26.12.2025 о 12:49 надійшло повідомлення про те, що 26.12.2025 о 12:47 за адресою: м. Дніпро, пр.. Б.Хмельницького, 30, заявник повідомив про ДТП. Автомобіль заявника «KIA CEED», державний номер НОМЕР_3 , інше авто «Chevrolet Aveo», сірого кольору, державний номер НОМЕР_2 , поїхало в бік 12 кварталу. Заявник ОСОБА_2 ;
- письмовими поясненнями водія ОСОБА_2 , які містяться в матеріалах справи, відповідно до яких 26.12.2025 о 12:45, керуючи автомобілем «KIA CEED», номерний знак НОМЕР_3 , по пр. Б.Хмельницького, зі сторони будинку № 32 в бік будинку № 30, рухався прибудинковою територією. Зупинився на перехресті щоб пропустити автомобіль який рухався з права ліворуч. Перпендикулярно рухався автомобіль «Chevrolet Aveo», сірого кольору, державний номер НОМЕР_2 , який в`їхав у нього. Водій автомобіля Chevrolet Aveo» поїхав в невідомому напрямку;
- письмовими поясненнями водія ОСОБА_1 , які містяться в матеріалах справи, відповідно до яких 26.12.2025 приблизно о 12:45 він керував автомобілем «Chevrolet Aveo», державний номер НОМЕР_2 , рухався по дворовому проїзду по пр.Богдана Хмельницького, біля будинку № 30. Пропускаючи автомобіль «Лексус», номерний знак якого не запам`ятав, він зупинився, після чого відчув удар в передню частину свого автомобіля автомобілем «KIA». Водій вказаного автомобіля запропонував вирішити все мирно, оскільки видимих пошкоджень не було. ОСОБА_1 запропонував обмінятися телефонами, оскільки візуально сильних пошкоджень не було, однак той водій свій номер телефона надавати відмовився. Оскільки ОСОБА_1 необхідно було забрати людину, а після того поїхав на СТО. Винним у ДТП уважає водія автомобіля «KIA», оскільки на його думку саме від порушив правила ПДР;
- схемою місця ДТП від 26.12.2025, відповідно до якої зафіксовано напрямок руху автомобіля «KIA CEED», номерний знак НОМЕР_3 , місце зіткнення автомобілів. Зафіксовано механічні пошкодження вказаного автомобіля;
- відеозаписом, відповідно до якого зафіксовано взаємне розташування автомобілів «Chevrolet Aveo» та «KIA CEED», розмову водіїв щодо відшкодування збитків, а також зафіксовано, як автомобіль «Chevrolet Aveo», державний номер НОМЕР_2 , поїхав з місця ДТП.
Згідно з ст. 1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.
Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідальність за ст. 124 КУпАП настає за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.
Відповідно до ст. 122-4 КУпАП настає відповідальність за залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.
Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України встановлено Правилами дорожнього руху України.
Пунктом 1.3. ПДР визначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.
Згідно з п. 1.4. ПДР кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що інші учасники виконують ці Правила.
Відповідно до п. 2.10.а ПДР у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди.
Згідно з п. 10.1 ПДР перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.
Відповідно до п. 12.1 ПДР під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен враховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.
У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» («O'HalloranandFrancis v. theUnitedKingdom») [GC] no. 15809/02 і 25624/02 ECHR 29 червня 2007 року постановлено, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Факт порушення ОСОБА_1 п. 2.10.а, п. 10.1, п. 12.1 ПДР України знайшов своє підтвердження сукупністю досліджених, вище наведених та проаналізованих судом доказів. При цьому, суд зауважує, що пояснення водія ОСОБА_1 щодо виконання ним вимог ПДР при здійсненні руху, а також обґрунтування відсутності порушень у своїх діях допущеними порушеннями ПДР водієм ОСОБА_2 не є слушними, не відповідають та спростовуються сукупністю досліджених судом доказів, які є взаємопов`язані та взаємоузгоджені між собою.
Виходячи з викладеного, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 у дорожній обстановці, що склалася, повинен був виконати вимоги п. 10.1, п. 12.1 ПДР, порушення якого знаходиться у прямому причинному зв`язку з подією ДТП. При цьому, після події ДТП водій ОСОБА_1 , будучи причетним до дорожньо-транспортної пригоди, повинен був залишатися на місці до приїзду працівників поліції, об`єктивних обставин, які перешкоджали або унеможливлювали залишенню ОСОБА_1 місця ДТП, стороною захисту не доведено. 
Отже, факт порушення водієм ОСОБА_1 п.2.10.а, п. 10.1, п. 12.1 ПДР України доведено в судовому засіданні сукупністю досліджених та проаналізованих судом доказів, тому суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 у даній дорожній обстановці повинен був виконати, зокрема, вимоги п.10.1, п. 12.1 ПДР України, порушення яких знаходиться в прямому причинно-наслідковому зв`язку з ДТП.
Доводи захисника Корольова Д.О. про те, що протокол складено пізніше 24 годин з моменту виявлення правопорушення, не є слушними, з огляду на таке.
Відповідно до ст. 254 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.
Ураховуючи час встановлення ОСОБА_1 , відібрання у нього пояснень 06.01.2026, суд уважає, що складання протоколу про адміністративне правопорушення саме 06.01.2026 року не свідчить про порушення ст.254 КУпАП, якою передбачено складання протоколу з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, тобто коли у посадової особи, уповноваженої складати протокол, буде достатньо фактичних даних для висновку про наявність чи відсутність в діях чи бездіяльності особи вини у вчиненні правопорушення, наявності всіх достатніх даних для заповнення та складання протоколу про адміністративне правопорушення, тобто після виконання всіх необхідних процесуальних дій.
З огляду на викладене, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.122-4, ст. 124 КУпАП повністю доведена, а його дії слід кваліфікувати:
- за ст. 122-4 КупАП, як залишення водієм транспортного засобу, на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні;
- за ст. 124 КУпАП, як порушення правил дорожнього руху України, що спричинило пошкодження транспортних засобів.
Вирішуючи питання про накладення стягнення на ОСОБА_1 суд зазначає наступне.
Відповідно до п. 7 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 2 ст. 38 КУпАП, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частинах третій - шостій цієї статті.
З огляду на те, що правопорушення були вчинені 26.12.2025, адміністративні справи надійшли до суду 21.01.2026, розгляд справ, призначений на: 29.01.2026, 13.02.2026, 26.02.2026, був відкладений за заявами ОСОБА_1 , у зв`язку зі знаходженням на лікарняному. Розгляд справи, призначений на 04.03.2026, 13.03.2026 відкладено за заявами захисника ОСОБА_1 – адвоката Корольова Д.О., у зв`язку з ознайомленням з матеріалами справи, а також у зв`язку з необхідністю витребування доказів, на момент розгляду справи судом 07.04.2026 строки накладення адміністративного стягнення, визначені ч. 2 ст. 38 КУпАП закінчилися, відтак провадження по цій справі підлягає закриттю на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП.
Розглядаючи клопотання захисника Корольова Д.О. про закриття провадження у справі відносно ОСОБА_1 на підставі ст. 38 КУпАП без встановлення його вини, суд дійшов наступних висновків.
Так, відповідно до п.7 ч.1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.
Згідно з ч.2 ст. 38 КУпАП, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частині третій цієї статті.
Зі змісту наведених правових норм вбачається, що закриття провадження на підставі ч.2 ст. 38, п.7 ч.1 ст. 247 КУпАП можливе за одночасної наявності таких умов як: вчинення (виявлення) адміністративного правопорушення; сплив встановленого законом тримісячного строку, перебіг якого розпочинається з дня вчинення адміністративного правопорушення (при триваючому правопорушенні - з дня його виявлення).
При цьому, для обчислення встановленого законом строку для накладення адміністративного стягнення та закриття провадження у справі у зв`язку з його спливом, необхідним є встановлення факту вчинення адміністративного правопорушення - протиправної, винної дії чи бездіяльності.
Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
З огляду на зазначене, закриття провадження у справі за п.7 ч.1 ст. 247 КУпАП можливе лише за умови встановлення судом факту вчинення особою винної протиправної дії чи допущення винної протиправної бездіяльності, що підпадає під ознаки адміністративного правопорушення. Наявність можливого адміністративного правопорушення, не доведеного та не підтвердженого належними та допустимими доказами, не може бути достатньою підставою для закриття провадження у справі відповідно до п.7 ч.1 ст. 247 КУпАП.
Поряд з цим, відсутності у суду повноважень на встановлення обставин щодо вчинення адміністративного правопорушення, наявності вини особи у його вчиненні у разі прийняття постанови про закриття провадження за п.7 ч.1 ст. 247 КУпАП вказаний Кодекс не містить.
Таким чином, оскільки з правового аналізу п. 7 ч. 1 ст.247 КУпАП вбачається, що її застосування можливе лише у випадку наявності вини особи у вчиненні правопорушення, адже у разі відсутності вини особи в скоєнні дорожньо-транспортної пригоди провадження у справі підлягає закриттю на підставі пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП - через відсутність події і складу адміністративного правопорушення, відтак така обставина як закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених статтею 38 Кодексу України про адміністративні правопорушення, не є реабілітуючою, тобто не є обставиною, яка спростовує факт наявності вини особи в скоєнні дорожньо-транспортної пригоди.
Такі висновки суду узгоджується з правовими висновками, викладеними Верховним Судом у постановах: у справі № 910/18319/16 від 07.02.2018 року та у справі №916/2586/18 від 18.02.2020 року.
Керуючись ч. 2 ст. 38, п. 7 ч. 1 ст. 247, ст. 284 КУпАП суд

ПОСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 122-4, 124 КУпАП. 
Провадження по справі № 204/467/26 стосовно ОСОБА_1 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст.ст.122-4, 124 КУпАП - закрити у зв`язку зі спливом на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП. 
Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.
Постанова може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Чечелівський районний суд міста Дніпра суд протягом 10 днів з дня її винесення. 
Повний текст постанови складено 09.04.2026

Суддя          Т.В. Безрук