ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 лютого 2026 року         м. Чернівці

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду Марчук В. Т., за участі секретаря судового засідання Філатової К. А., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Ткачука Тараса Олександровича, розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, за апеляційною скаргою захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – адвоката Ткачука Т. О. на постанову Садгірського районного суду м. Чернівці від 22 січня 2026 року,-

В С Т А Н О В И В:
Постановою Садгірського районного суду м. Чернівці від 22 січня 2026 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.
Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 665 гривень 60 копійок в дохід держави.
Згідно оскаржуваної постанови, 22 жовтня 2025 року о 00 год. 44 хв. по вул. Хотинській, 58 у м. Чернівці, водій ОСОБА_1 керував автомобілем «БМВ 320», державний номерний знак НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому порядку відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – адвокат Ткачук Т. О. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Cадгірського районного суду м. Чернівці від 22 січня 2026 року в частині накладення стягнення. Змінити постанову та призначити ОСОБА_1 стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних доходів громадян, що становить 17 000 гривень без позбавлення права керування транспортними засобами.

Провадження № 33/822/57/26     Головуючий у І інстанції: Мілінчук С. В.
Категорія ст. 130 КУпАП        Доповідач: Марчук В. Т.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що постанова Садгірського районного суду м. Чернівці від 22 січня 2026 року є необґрунтованою, оскільки суд першої інстанції не врахував всіх обставин справи та особу порушника.
ОСОБА_1 визнає свою вину, щиро кається, розуміє наслідки своїх дій, а тому вважає, що стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами є надто жорстким.
Сторона захисту стверджує, що дії ОСОБА_1 не спричинили істотної шкоди громадським або державним інтересам, обставини, які б обтяжували відповідальність правопорушника відсутні, а тому покарання у вигляді штрафу буде достатнім заходом для запобігання вчиненню подібних дій в майбутньому.
Враховуючи, що ОСОБА_1 проходить військову службу у ІНФОРМАЦІЯ_1 на посаді водія-санітара відділення забезпечення, службова діяльність якого має безперервний та оперативний характер і пов`язана з необхідністю постійного керування транспортними засобами, відтак вважає, що ОСОБА_1 слід призначити покарання у виді штрафу без позбавлення права керування транспортними засобами, що відповідатиме ст. 23 КУпАП та ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Дослідивши зміст оскаржуваної постанови та доводи, викладені в апеляційній скарзі, доводи особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника – адвоката Ткачука Т. О., які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та відеозаписи, наявні в матеріалах справи, суд дійшов наступних висновків.
Відповідно до положень ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.
Дані вимоги судом першої інстанції були виконані в повному обсязі.
Частиною 1 статті 130 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.
Згідно п. 2.5 Правил дорожнього руху водій зобов`язаний на вимогу поліцейського пройти у встановленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 547347 від 22 грудня 2025 року (а. с. 1-2) водій ОСОБА_1 цього ж дня о 00:44 год. в м. Чернівці по вул. Хотинська 58 керував транспортним засобом «БМВ 320» державний номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота та нестійка хода. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку на місці зупинки транспортного засобу та у медичному закладі у лікаря нарколога водій відмовився. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
Вказаний протокол відповідає вимогам ст. ст. 254, 256 КУпАП, складений уповноваженою на те особою, визначеною ст. 255 КУпАП, а наведені у ньому обставини об`єктивно підтверджуються іншими дослідженими доказами по справі.
Згідно акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а. с. 4), огляд на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 не проводився у зв`язку з його відмовою.
Відповідно до направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (а. с. 5), у ОСОБА_1 виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода. Огляд ОСОБА_1 у медичному закладі не проводився, у зв`язку із його відмовою.
З відеозапису, наявного в матеріалах справи (а. с. 7) вбачається, що працівники поліції зупинила транспортний засіб під керування ОСОБА_1 . В ході спілкування з ОСОБА_1 , працівники поліції повідомили йому про наявність ознак алкогольного сп`яніння та неодноразово пропонували пройти огляд на стан сп`яніння, однак ОСОБА_1 , ігноруючи законні вимоги працівників поліції, повідомив, що відмовляється проходити огляд на стан алкогольного сп`яніння, як на місці зупинки транспортного засобу, так і в медичному закладі.
Таким чином, районним судом вірно встановлено, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Що стосується доводів захисника про необхідність призначення адміністративного стягнення у виді штрафу без позбавлення права керування транспортними засобами, то необхідно зазначити наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 33 КУпАП, стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України.
Санкцією ч. 1 статті 130 КУпАП встановлено адміністративне стягнення за порушення вимог, передбачених диспозицією цієї частини статті, у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.
Таким чином, за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, встановлено безальтернативне адміністративне стягнення у вигляді штрафу з обов`язковим позбавленням права керування транспортними засобами.
Доводи апелянта про не призначення ОСОБА_1 додаткового стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами є такими, що не ґрунтуються на нормах закону.
Неправильного застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права при розгляді справи судом першої інстанції апеляційним судом не встановлено, як не встановлено істотних порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції.
Таким чином, районним судом правильно встановлено, що ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення ґрунтуються на належних та допустимих доказах, які знаходяться в матеріалах справи і під час апеляційного розгляду не оспорюються, а доводи апелянта, викладені в апеляційній скарзі є необґрунтованими і такими, що суперечать законодавству. 
Адміністративне стягнення ОСОБА_1 призначене в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, у відповідності до положень ст. 33 КУпАП.
З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що апеляційна скарга захисника особи, яка притягається до адміністративної ОСОБА_1 – адвоката Ткачука Т. О. не підлягає задоволенню, а оскаржувана постанова є законною та обґрунтованою, а тому підстави для її скасування відсутні.
На підставі наведеного та керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, Чернівецький апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – адвоката Ткачука Тараса Олександровича – залишити без задоволення, а постанову Садгірського районного суду м. Чернівці від 22 січня 2026 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП - залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя      [підпис]    В.Т. Марчук