Справа № 199/17354/25
(2/199/2414/26) 
РІШЕННЯ
Іменем України

30.03.2026 року Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпра в складі головуючого судді Руденко В.В., при секретарі Мацак А.О., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження в залі суду м. Дніпра цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮрКонсалт Груп Плюс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-
В С Т А Н О В И В:
Позивач звернувся до суду із позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором, посилаючись на наступні обставини.
У позові зазначив, що 15.04.2021 року між ТОВ «ПАРТНЕР ФІНАНС» та ОСОБА_1 укладено договір позики № 94/63417473. На підставі цього Договору Позикодавець передає у власність Позичальнику грошові кошти у розмірі встановленому цим Договором, а Позичальник зобов`язується повернути суму Позики Позикодавцю та сплатити Проценти, а також інші платежі за Договором у порядку та строки передбачені цим Договором, зокрема Графіком платежів. Сума позики становила 4000,00 грн.
28 грудня 2023 року між ТОВ «ПАРТНЕР ФІНАНС» та ТОВ «ФАКТОРИНГОВА КОМПАНІЯ «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС» укладено Договір факторингу № 28122023.
17 квітня 2025 року між ТОВ «ФК «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС» та ТОВ«ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «УКРФІНСТАНДАРТ» (ЄДРПОУ: 41153878) укладено Договір факторингу № 17-04/ФК-25.
25 серпня 2025 року між ТОВ «ФК «УКРФІНСТАНДАРТ» та ТОВ «ЮРКОНСАЛТ ГРУП ПЛЮС» укладено Договір факторингу № 25-08/ФК-25. Згідно Договору факторингу-1 , Договору факторингу-2 та Договору факторингу-3 відбулося відступлення права вимоги за договором позики № 61/738110417 від 22.01.2021 року.
Відповідно до розрахунку заборгованості, сума боргу перед Новим кредитором (ТОВ «ЮРКОНСАЛТ ГРУП ПЛЮС») становить 33200 грн., із яких: заборгованість за сумою позики: 4000 грн.; заборгованість по нарахованим процентам: 28080 грн.; заборгованість за комісією: 1120 грн., які позивач просив суд стягнути з відповідача, а також судові витрати по справі.
Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпра від 10 лютого 2026 року відкрито провадження по справі.
Відповідач правом на подачу відзиву на позов не скористався. 
Судом по справі встановлені наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини.
Судом встановлено, що 15.04.2021 року між ТОВ «ПАРТНЕР ФІНАНС» та ОСОБА_1 укладено договір позики № 94/63417473. На підставі цього Договору Позикодавець передає у власність Позичальнику грошові кошти у розмірі встановленому цим Договором, а Позичальник зобов`язується повернути суму Позики Позикодавцю та сплатити Проценти, а також інші платежі за Договором у порядку та строки передбачені цим Договором, зокрема Графіком платежів. Сума позики становила 4000,00 грн.
Строк надання позики 365 днів (п. 1.4 договору). Комісія за видачу кредиту – 1120,00 грн. 9п. 1.5 договору). Фіксована процентна ставка 2 % на день. (п. 2.1 договору)
28 грудня 2023 року між ТОВ «ПАРТНЕР ФІНАНС» та ТОВ «ФАКТОРИНГОВА КОМПАНІЯ «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС» укладено Договір факторингу № 28122023.
17 квітня 2025 року між ТОВ «ФК «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «УКРФІНСТАНДАРТ» (ЄДРПОУ: 41153878) укладено Договір факторингу № 17-04/ФК-25.
25 серпня 2025 року між ТОВ «ФК «УКРФІНСТАНДАРТ» та ТОВ «ЮРКОНСАЛТ ГРУП ПЛЮС» укладено Договір факторингу № 25-08/ФК-25. Згідно Договору факторингу-1 , Договору факторингу-2 та Договору факторингу-3 відбулося відступлення права вимоги за договором позики № 61/738110417 від 22.01.2021 року.
Відповідно до розрахунку заборгованості, сума боргу перед Новим кредитором (ТОВ «ЮРКОНСАЛТ ГРУП ПЛЮС») становить 33200 грн., із яких: заборгованість за сумою позики: 4000 грн.; заборгованість по нарахованим процентам: 28080 грн.; заборгованість за комісією: 1120 грн.
Так, згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.
Відповідно до ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, розмір яких встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).
Положеннями ч. 1 ст. 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до частини першої ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.
Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Частиною 2 ст. 1056-1 ЦК України встановлено, що розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.
Доказів виконання умов договору та погашення заборгованості повністю або частково відповідачем до суду не надано.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Частиною 1 ст. 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Згідно зі ст. 514 ЦК до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Отже, враховуючи положення вказаних норм, ТОВ «ЮрКонсалт Груп Плюс» є новим кредитором у зобов`язаннях з відповідачем відповідно до умов Договором позики № 94/63417473 від 15.04.2021 року, що був укладений між первісним кредитором та ОСОБА_1 .
Таким чином, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі.
Відповідно до положень ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать зокрема судовий збір та витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
У ч. 4 ст. 137 ЦПК України зазначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Відповідно п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України у разі задоволення позову судові витрати покладаються на відповідача.
У ч. 8 ст. 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини наведеної, зокрема, у пункті 95 рішення від 26.02.2015у справі «Баришевський проти України», пункті 80 рішення від 12.10.2006 у справі «Двойних проти України», пункті 88 рішення від 30.03.2004у справі «Меріт проти України» заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. При цьому, зважаючи на практику Європейського суду з прав людини (рішення від 23.01.2014у справі «East|WestAlianceLimited» проти України», заява № 19336/04), обґрунтованим слід вважати розмір витрат, що є співмірним до складності справи, виконаних адвокатом робіт (наданих послуг) та часом, витраченим на виконання таких робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, а також з ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
З огляду на правову позицію Верховного Суду, наведену у додатковій постанові від 05.09.2019 в справі № 826/841/17 (провадження № К/9901/5157/19), суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої постановлено рішення, всі її витрати на правничу допомогу, якщо, керуючись принципом справедливості як одним з основних елементів верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, зважаючи на складність справи, якість та кількість підготовлених документів, витрачений адвокатом час тощо, є неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
У додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц (провадження №14-382цс19) зазначено, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.
Суд повинен оцінити витрати сторони у справі на оплату правничої допомоги у сукупності з критеріями, на які звертає увагу Європейський суд з прав людини, ураховуючи реальні обставини їх понесення та необхідності таких трат. Витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (п.1 ч.2 ст.137та ч.8 ст.141 ЦПК України). Аналогічна позиція висловлена Об`єднаною палатою Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду у постановах від 03.10.2019 у справі № 922/445/19, від 22.01.2021 в справі №925/1137/19, постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 02.12.2020 в справі № 317/1209/19, від 03.02.2021 у справі № 554/2586/ 16-ц.
Судом встановлено, що на підтвердження здійснених позивачем витрат на професійну правничу допомогу надано копії: акту № 3145906936 про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги адвокатом (виконання робіт, надання послуг), згідно із яким сума наданих послуг становить 6000 грн; детального опису робіт, виконаних адвокатом Горобей Р. Г. на вартість 6000 грн; договору про надання професійної правничої допомоги № 45714110 від 10.12.2025 року, укладеного між ТОВ «ЮРКОНСАЛТ ГРУП ПЛЮС» та адвокатом Горобей Русланою Геннадіївною; додаткової угоди № 3145906936; свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії КС №11628/10 та посвідчення адвоката України на ім`я Горобей Руслани Геннадіївни..
Таким чином, оцінивши усі необхідні аспекти цієї справи: складність та обсяг виконаних адвокатом робіт, витрачений час, значення справи для сторони, враховуючи те, що позивачу правова допомога надавалась і рішення суду ухвалено частково на його користь, на думку суду витрати на професійну правничу допомогу саме в розмірі 2000 грн. є співмірними по відношенню до обставин справи, ціни позову.
Відповідно до ст.. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 2422,40 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст. 526, 527, 530, 536, 610-611, 625, 628, 629, 634, 638, 639, 1048, 1049, 1054, 1055 ЦК України, Законом України «Про електронну комерцію», ст. 81, 141, 263-265, 279, 354 ЦПК України, суд, -
УХВАЛИВ :
Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮрКонсалт Груп Плюс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮрКонсалт Груп Плюс» (код ЄДРПОУ 45714110, вул. Глибочицька, буд. 17б, оф. 503, м. Київ, 04052) заборгованість за договором позики № 94/63417473 від 15.04.2021 року в розмірі 33200 грн., із яких: заборгованість за сумою позики: 4000 грн.; заборгованість по нарахованим процентам: 28080 грн.; заборгованість за комісією: 1120 грн., судові витрати по справі, що складаються з судового збору в розмірі 2422,4 грн., та витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 2000,00 грн., а всього 37622 (тридцять сім тисяч шістсот двадцять дві) гривні 40 копійок.
В іншій частині вимог щодо стягнення витрати на правничу допомогу відмовити.
Рішення може бути оскаржене до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі у тридцятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги

Суддя         В.В. Руденко