ЄУН: 336/618/26
Провадження №: 3/336/751/2026 
ПОСТАНОВА
Іменем України
12 лютого 2026 року       м. Запоріжжя
Суддя Шевченківського районного суду м. Запоріжжя Дацюк Ольга Ігорівна, при секретарі Пустовіт В.О., за участю потерпілої ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали адміністративної справи про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 173-2 ч. 1 КУпАП ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає у АДРЕСА_1 ,-
ВСТАНОВИВ:
01 січня 2026 року приблизно о 19.00 годині ОСОБА_2 перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно своєї колишньої співмешканки ОСОБА_1 , що полягало у висловлюванні в її бік образливих слів та погрозах фізичною розправою, внаслідок чого була завдана шкода психологічному здоров`ю ОСОБА_1 , чим порушив п.п. 5 п. 2 ст. 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».
В судове засідання ОСОБА_2 не з`явився, викликався до суду двічі, як шляхом зазначення у протоколі про адміністративне правопорушення, так і шляхом направлення смс-повістки на номер телефону, вказаний у протоколі про адміністративне правопорушення, про причини неявки суд не повідомив.
Як вказував Верховний Суд у постанові від 17.11.2022 року по справі № 560/5541/20, якщо учасник надав суду телефон та електронну адресу (хоча міг цього і не робити), зазначивши їх у заяві (скарзі), то слід припустити, що учасник бажає, принаймні не заперечує, щоб ці засоби комунікації використовувалися судом. Це, в свою чергу, покладає на учасника справи обов`язок отримувати повідомлення і відповідати на них. 
З огляду на це, суд, який комунікує з учасником справи за допомогою повідомлених ним засобів комунікації, діє правомірно і добросовісно. Тому слід виходити з «презумпції обізнаності»: особа, якій адресовано повідомлення суду через такі засоби комунікації, знає або принаймні повинна була дізнатися про повідомлення. Самого лише заперечення учасника про неотримання повідомлення недостатньо, щоб спростувати цю презумпцію. 
Суд, який добросовісно інформує учасника справи з наміром забезпечити здійснення правосуддя, не повинен нести «ризик незнання» учасника, який надав суду свої номери та адреси, але не користується чи не стежить за ними.
У рішенні ЄСПЛ від 03.04.2008 № 3236/03, § 41 «Пономарьов проти України» суд вказав, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. 
Крім того, як наголошує у своїх рішеннях Європейський суд, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
У відповідності до положень ст. 268 КУпАП, присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності за ст. 173-2 КУпАП не є обов`язковою, тому враховуючи наведені положення, оскільки ОСОБА_2 був завчасно повідомлений про час та місце розгляду справи, суд розглянув справу за наявними доказами за його відсутності.
Потерпіла в судовому засіданні повідомила про те, що наразі ОСОБА_2 проходить військову службу, однак, документально це не підтверджено. До скоєння правопорушення вони перебували разом у стосунках, які тривали до грудня 2025 року, але потім вони розійшлись. 01.01.2026 року приблизно о 09.00 годині ОСОБА_2 зателефонував та почав висловлювати погрози їй та дитині, казав, що приїде та погрожував фізичним насильством. Вона намагалась заспокоїти його та ОСОБА_2 обіцяв заспокоїтись. Приблизно о 17.00 годині ОСОБА_2 приїхав до неї додому, вказавши, що хоче забрати свої речі, пообіцяв бути спокійним. Почав збирати речі, але потім знову почав погрожувати, казав, що привіз гранату та підірве її, обіцяв побити вікна, потрощити меблі. Будинок, в якому сталося правопорушення, ОСОБА_1 винаймала.
Обставини правопорушення також підтверджуються протоколом про адміністративне правопорушення, протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію, формою оцінки ризиків вчинення домашнього насильства, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та потерпілої, копією термінового заборонного припису.
01.01.2026 року ОСОБА_1 звернулась до поліції з вимогою вжити заходів до її колишнього співмешканця ОСОБА_2 , який 01.01.2026 року о 19.00 годині прийшов за її місцем мешкання у АДРЕСА_1 та почав ображати її образливими словами, погрожувати їй фізичною розправою, казав, що кине їй в будинок гранату або застрелить її.
Згідно з письмовими поясненнями ОСОБА_1 , 01.01.2026 року приблизно о 19.00 годині до неї додому приїхав її колишній співмешканець ОСОБА_2 та відразу влаштував сварку, під час якої ображав її непристойними словами, а також погрожував застосуванням зброї, так як він наразі військовий. Її сина вдома не було і він нічого не бачив і не чув. Так як самостійно залишати будинок співмешканець не хотів, вона викликала поліцію.
Відповідно до письмових пояснень ОСОБА_2 , 01.01.2026 року приблизно о 19.00 годині він прийшов за адресою: АДРЕСА_1 де мешкає його колишня співмешканка ОСОБА_1 , щоб забрати свої речі. Коли він зайшов до будинку, ОСОБА_3 почала його провокувати, внаслідок чого він почав ображати її принизливими словами. Ніякою зброєю він не погрожував та з собою ніякої зброї не мав. Потім вона викликала поліцію.
01.01.2026 року поліцейським СПДН Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області складено форму оцінки ризиків вчинення домашнього насильства, згідно з якою визначено рівень небезпеки як високий.
01.01.2026 року відносно ОСОБА_2 складено терміновий заборонний припис, яким кривдника зобов`язано залишити місце проживання (перебування) постраждалої особи; заборонено вхід та перебування в місці проживання (перебування) постраждалої особи; заборонено в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою строком на 10 діб з 22.00 години 01.01.2026 року до 22.00 години 11.01.2026 року.
Так, згідно Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.
При цьому, психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, які спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи;
У п. «b» ст. 3 Конвенція Ради Європи про запобігання насильству стосовно жінок і домашньому насильству та боротьбу з цими явищами (далі – Стамбульська конвенція) визначає домашнє насильство як всі акти фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, які відбуваються в лоні сім`ї чи в межах місця проживання або між колишніми чи теперішніми подружжями або партнерами, незалежно від того, чи проживає правопорушник у тому самому місці, що й жертва, чи ні або незалежно від того, чи проживав правопорушник у тому самому місці, що й жертва, чи ні. Як наголошується у Стамбульській конвенції (ст. 2), її положення застосовуються до всіх форм насильства щодо жінок, у тому числі до домашнього насильства, яке зачіпає жінок непропорційно. 
Під час допиту в судовому засіданні потерпіла вказала про наявність конфлікту, що виник між ОСОБА_2 та нею, в ході якого ОСОБА_2 ображав її принизливими словами та це підтверджується письмовими поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.
Таким чином, суд приходить до переконання, що зібрані докази по своїй суті не були спростовані сторонами у справі та вказують на наявність в діях ОСОБА_2 події та складу адміністративного правопорушення.
Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 173-2 ч. 1 КУпАП, та кваліфікує його дії як вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.
Обставин, які пом`якшують або обтяжують відповідальність, в судовому засіданні не встановлено.
Адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами, за ст. 23 КУпАП.
Враховуючи обставини правопорушення, данні про особу правопорушника, суд вважає за доцільне призначити стягнення у виді штрафу в розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, з метою виховання особи та запобігання вчиненню нових правопорушень.
Підстав для направлення особи, яка вчинила домашнє насильство, на проходження програми для таких осіб відповідно до положення ст. 39-1 КУпАП суд не вбачає.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 24, 33, 173-2 ч. 1, 283, 284 КУпАП,—
ПОСТАНОВИВ:
Визнати ОСОБА_2 винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173-2 ч. 1 КУпАП.
Накласти на ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає у АДРЕСА_1 , відомості про РНОКПП відсутні, паспорт серії НОМЕР_1 , виданий Вінницьким РВ УМВС України у Вінницькій області 12.05.2008 року, адміністративне стягнення за ст. 173-2 ч. 1 КУпАП у виді штрафу в розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 680 (шістсот вісімдесят) гривень на користь держави.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає у АДРЕСА_1 , відомості про РНОКПП відсутні, паспорт серії НОМЕР_1 , виданий Вінницьким РВ УМВС України у Вінницькій області 12.05.2008 року, на користь держави судовий збір в сумі 665,60 гривень (шістсот шістдесят п`ять гривень 60 коп.).
Штраф сплачується за наступними реквізитами:
Отримувач: ГУК у Зап.обл./Зап.обл.- 21081100 
 
Код отримувача (ЄДРПОУ): 37941997 
 
Код банку отримувача (МФО): 899998 
 
Банк отримувача: Казначейство України 
 
Номер рахунку: UA558999980313060106000008479 
 
Код класифікації доходів бюджету: 21081100 
 
Призначення платежу: адміністративний штраф
Судовий збір сплачується за наступними реквізитами:
Отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106
Код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783
Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП)
Рахунок отримувача: UA908999980313111256000026001
Код класифікації доходів бюджету: 22030106
Штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.
У разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 КУпАП, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.
У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень.
Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. 
Суддя         О.І. Дацюк

Строк пред`явлення виконавчого документу«_____»_________________20___року
Постанова набрала законної чинності «_____»_________________20___року
Дата видачі     «_____»_________________20___року