Номер провадження 2/243/1011/2026
Номер справи 243/2110/26
РІШЕННЯ
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

«26» березня 2026 року Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі:
Головуючого - судді Хаустової Т.А.,
з участю: секретаря судового засідання – Чернікової Ю.К.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 4 Слов`янського міськрайонного суду Донецької області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , представник позивачів – адвокат ПРОКОПЦЕВ Сергій Вікторович, до Слов`янської міської військової адміністрації Краматорського району Донецької області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 , представник позивача – адвокат Прокопцев С.В. звернулися до Слов`янського міськрайонного суду Донецької області із позовною заявою до Слов`янської міської військової адміністрації Краматорського району Донецької області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що  ОСОБА_2 доводилась дружиною ОСОБА_3 . Наведене підтверджується Свідоцтвом про укладення шлюбу НОМЕР_1 від 11 серпня 1973 року. ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , доказом чого є Свідоцтво про смерть серія НОМЕР_2 від 21 липня 2025 року.
Після його смерті залишилась спадщина: - чотирикімнатна квартира загальною площею 67,2 кв.м, житловою площею 49,5 кв.м, розташована за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідно до ст. 1261 Цивільного кодексу України ОСОБА_2 є спадкоємицею першої черги спадкування за законом. Вона прийняла спадщину і була заведена спадкова справа №217/25 (№ у Спадковому реєстрі 74395043), що підтверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі №82015763 від 29 липня 2025 року.
Пізніше ОСОБА_2 звернувся до нотаріуса з заявою про видачу їй Свідоцтва про право на спадщину на квартиру, однак їй було відмовлено у цьому у зв`язку із відсутністю документів на квартиру і відсутністю державної реєстрації права власності на квартиру за її чоловіком. Відмова оформлена у вигляді Постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 27 лютого 2026 року №29/02-31.
Річ у тому, що ОСОБА_3 був членом Житлово-будівельного кооперативу №30 «Зеніт». У ЖБК №30 «Зеніт» він отримав чотирикімнатну квартиру загальною площею 67,2 кв.м, житловою площею 49,5 кв.м, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 . Про це свідчить Ордер №774 серія А від 19.11.1981. Пайовий внесок у сумі 7527,73 грн. ОСОБА_3 сплатив у повному обсязі 12 травня 1992 року.
Наведені обставини підтверджуються Довідкою ЖБК №30 «Зеніт» №10 від 12.05.1992. Проте після внесення пайового внеску у повному обсязі ОСОБА_3 не отримав Свідоцтво на право власності і не зареєстрував право власності на квартиру згідно з чинним Законодавством. Наведене підтверджується Довідкою №04-01/275 від 20 лютого 2026 року, виданою Відділом зберігання інвентаризаційних справ об`єктів нерухомого майна Слов`янської МВА.
Слід зазначити, що позивачка зареєстрована у цій квартирі з 08 серпня 1986 року, про що свідчить відповідний штамп у її паспорті. Таким чином, виникла ситуація, за якої ОСОБА_2 після смерті її чоловіка успадкувала квартиру, однак позбавлена можливості оформити спадщину на квартиру шляхом отримання свідоцтва про право на спадщину, оскільки відсутні документи, які б підтверджували право власності на цю квартиру у її чоловіка. Без документів, які б посвідчували право власності на квартиру, право власності ОСОБА_2 не визнається.
Підсумовуючи, позивач просить визнати за ОСОБА_2 право власності на чотирикімнатну квартиру загальною площею 67,2 кв.м, житловою площею 49,5 кв.м, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Позивач ОСОБА_2 , представник позивача – адвокат Прокопцев С.В., будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце проведення судового засідання, не з`явилися. Надали заяву про розгляд справи за їх відсутності.
Представник відповідача, Слов`янської міської військової адміністрації Краматорського району Донецької області, повідомлявся про розгляд справи в суді, а також про необхідність надати відзив на позовну заяву із зазначенням заперечень та доказів, що підтверджують його відзив. В судове засідання не з`явився. Надав заяву про розгляд справи за його відсутності.
У відповідності до п.3, п.4 ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне Рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо відповідач не подав відзив та позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Суд, розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги  ОСОБА_2 до Слов`янської міської військової адміністрації Краматорського району Донецької област про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом, підлягають задоволенню з огляду на їх законність та обґрунтованість.
Європейський суд з прав людини у рішенні в справі «Руїз Торіха проти Іспанії» від 09 грудня 1994, заява № 18390/91 вказав, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові Рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватися у світлі обставин кожної справи.
Згідно з ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до норм статей 12, 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до Свідоцтва про шлюб серії шлюбу НОМЕР_1 від 11 серпня 1973 року, ОСОБА_2 доводилась дружиною ОСОБА_3 .
Відповідно до Свідоцтва ро смерть серії НОМЕР_2 від 21 липня 2025 року, ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Відповідно до Витягу зі спадкового реєстру №82015763 від 29 липня 2025 року, зведена спадкова справа №74395043, номер у нотаріуса 217/2025. Спадкодавець ОСОБА_3 .
Відповідно до Довідки від 12 травня 1992 року №10, ОСОБА_3 був членом Житлово-будівельного кооперативу №30 «Зеніт». У ЖБК №30 «Зеніт» він отримав чотирикімнатну квартиру загальною площею 67,2 кв.м, житловою площею 49,5 кв.м, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 . Про це свідчить Ордер №774 серія А від 19.11.1981. Пайовий внесок у сумі 7527,73 грн. ОСОБА_3 сплатив у повному обсязі 12 травня 1992 року.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.
Відповідно до статті 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Виходячи зі змісту статті 392 ЦК України право власності встановлюється в судовому порядку, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.
Відповідно до вимог статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).
Згідно зі статтею 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Відповідно до положень ст. 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.
Відповідно до частин 1, 2, 5 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.
Частиною 1, 2 ст. 1269 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.
Судом встановлено, що ОСОБА_2 доводилась дружиною ОСОБА_3 . ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після його смерті залишилась спадщина: - чотирикімнатна квартира загальною площею 67,2 кв.м, житловою площею 49,5 кв.м, розташована за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідно до ст. 1261 Цивільного кодексу України ОСОБА_2 є спадкоємицею першої черги спадкування за законом. Вона прийняла спадщину і була заведена спадкова справа №217/25 (№ у Спадковому реєстрі 74395043), що підтверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі №82015763 від 29 липня 2025 року.
Таким чином, внаслідок відкриття спадщини у спадкоємців за законом або за заповітом виникає право спадкування. Спадкове майно переходить до спадкоємців лише за умови, що вони виявили згоду щодо прийняття спадщини. Прийняття спадщини - це не обов`язок спадкоємців, а їх право.
Згідно положень статті 1297 Цивільного кодексу України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, Свідоцтво про право на спадщину видається на ім`я кожного з них, із зазначенням імені та частки у спадщині інших спадкоємців.
Відповідно до Постанови про відмову у вчиненні дій від 27 лютого 2026 року №29/01-31, позивачу було відмовлено у видачі Свідоцтва про спадщину, оскільки на ім`я ОСОБА_3 право власності не зареєстровано.
У відповідності до п. 23 Постанови Пленуму ВСУ від 30.05.2008 р. №7 «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.
За змістом ст. 15 Закону України «Про власність» у редакції від 11.04.1995 року, член житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані йому в користування, набуває права власності на це майно.
Тобто сплата пайового внеску вважалася підставою виникнення права власності на нерухоме майно, державна реєстрація якого не вимагалася.До 01 липня 2004 року державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 07.02.2002 року.
Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на нього не залежало від державної реєстрації, на відміну від правовідносин, що виникли після набрання чинності Цивільним кодексом України та Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».
Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.
На підставі 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав.
Згідно з п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 №7 «Про судову практику у справах про спадкування» у разі смерті члена житлово-будівельного, дачно-будівельного, гаражно-будівельного кооперативу, члена садівницького товариства, яким до дня смерті не були внесені повністю пайові внески, до складу спадщини входять частина внесеного паю та інші суми, які підлягають поверненню, а не квартира, дача, гараж, садовий будинок. Частка пайового внеску, що належала померлому, входить до складу спадщини на загальних підставах. Якщо спадкодавець повністю вніс пайовий внесок, то до складу спадщини включається відповідно квартира, дача, гараж, садовий будинок, інші будівлі та споруди».
У п. 3.3. Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24753/0/4-13 від 16.05.2013 зазначено, що у разі смерті члена житлово-будівельного, садівницького товариства, якщо спадкодавець повністю вніс пайовий внесок, але свідоцтво про право власності не отримав, квартира в житловобудівельному кооперативі та житловий будинок у садівницькому товаристві входять до складу спадщини. Керуючись ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
Беручи до уваги наведене, без державної реєстрації права власності на квартиру право власності ОСОБА_2 не визнається. У даному випадку невизнання її права власності на успадковану квартиру полягає в тому, що у неї відсутні документи, які б посвідчували її право власності, і були б підставою для його державної реєстрації.
Правозастосовча позиція щодо вирішення аналогічних спорів викладена у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24753/0/4-13 від 16.05.2013, в якому зазначено: «При розгляді справ про визнання права власності на спадкове нерухоме майно у випадках, якщо спадщина прийнята, проте спадкоємцем не було одержано свідоцтво про право на спадщину (ст. 1297 ЦК) або не здійснено державну реєстрацію права на спадщину (ст. 1299 ЦК), слід брати до уваги, що законодавець розмежовує поняття «виникнення права на спадщину» та «виникнення права власності на нерухоме майно, що входить до складу спадщини», і пов`язує із виникненням цих майнових прав різні правові наслідки.
Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.
Статтею 1297 ЦК встановлено обов`язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Проте нормами цієї статті, так само як й іншими нормами цивільного права, не визначено правових наслідків недотримання такого обов`язку у виді втрати права на спадщину. Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов`язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину (статті 1296, 1297 ЦК) та не здійснив його державної реєстрації (ст. 1299 ЦК)».
Згідно з п. 24 Постанови Пленуму ВСУ від 30.05.2008 №7 «Про судову практику у справах про спадкування» при відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1221 Цивільного кодексу України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.
Разом з тим, на підставі ст. 1277 Цивільного кодексу України у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, а якщо до складу спадщини входить нерухоме майно - за його місцезнаходженням, зобов`язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою.
Зважаючи на те, що постійним місцем проживання ОСОБА_3 було м. Слов`янськ, тут же розташоване спадкове майно і заведена спадкова справа, то відповідачем у даній справі є Слов`янська міська військова адміністрація Краматорського району Донецької області.
Відповідно до вимог Постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.2015р. №1127 «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» з заявою про реєстрацію права власності до відділу реєстрації повинен звернутись власник, а оскільки він помер, у відповідності до ч. 4 ст.25 Цивільного кодексу України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті, тому заяву про реєстрацію права власності на житловий будинок також подати не можливо. Враховуючи вищенаведене, а також те, що отримання та реєстрація правовстановлюючого документу, у даному випадку не передбачена чинним Законодавством, іншої процедури, окрім звернення до суду, відповідно ч. 1,2,3 ст.3 Цивільного процесуального кодексу України та ст. 16 ЦК України, не існує.
Згідно статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Частиною першою ст. 16 Цивільного Кодексу України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Таким чином, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог позивача.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 16, 316, 317, 328, 392 ЦК України, ст. 128 ЦК УРСР 1963 року, ст. ст. 4, 12, 13, 259, 263-268, 273, 280-284, 289 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 , представник позивачів – адвокат ПРОКОПЦЕВ Сергій Вікторович, до Слов`янської міської військової адміністрації Краматорського району Донецької області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , право власності на чотирикімнатну квартиру загальною площею 67,2 кв.м, житловою площею 49,5 кв.м, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення може бути оскаржене в судову палату по цивільних справах Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового Рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового Рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 26 березня 2026 року. 

Головуючий:
Суддя Слов`янського
міськрайонного суду Т.А. Хаустова