номер провадження справи 15/8/26

ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
ДОДАТКОВЕ РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.04.2026 Справа № 908/151/26
м. Запоріжжя Запорізької області
Господарський суд Запорізької області у складі судді Горохова І.С., розглянувши заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю “Радос СВ” про ухвалення додаткового рішення у справі № 908/151/26
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю “Радос СВ”, 53200, Дніпропетровська область, м. Нікополь, вул. Запорізька, буд. 49
до відповідача Акціонерного товариства “Національна атомна енергогенеруюча компанія “Енергоатом”, 01032, м. Київ, вул. Назарівська, буд. 3 в особі Філії “Відокремлений підрозділ “Запорізька атомна електрична станція” Акціонерного товариства “Національна атомна енергогенеруюча компанія “Енергоатом”, 71503, Запорізька область, м. Енергодар, вул. Промислова буд. 133 
про стягнення коштів 

без виклику представників сторін 

установив
07.04.2026 через підсистему “Електронний суд” до суду від позивача надійшла заява про ухвалення додаткового рішення у справі № 908/151/26, яким стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правничу допомогу в сумі 14 000,00 грн та гонорар у розмірі 2332,92 грн. 
Протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 07.04.2026, вказану заяву передано на розгляд судді Горохову І.С. 
Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 08.04.2023 заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю “Радос СВ” про ухвалення додаткового рішення у справі № 908/151/26 прийнято до розгляду. Ухвалено розгляд заяви здійснювати без виклику учасників справи за наявними у справі матеріалами, без проведення судового засідання. Встановлено відповідачу строк до 17.04.2026 для надання суду обґрунтованих письмових заперечень на заяву з доказами направлення письмових заперечень позивачу.
Заява про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу мотивована тим, що в зв`язку з розглядом справи позивач поніс судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 14 000,00 грн, які просить стягнути з відповідача. Також при задоволенні позову, просив стягнути з відповідача на свою користь гонорар за прийняття рішення на користь клієнта-позивача у майновому спорі у розмірі 2332,92 грн.
14.04.2026 від представника відповідача надійшли письмові заперечення в яких просить відмовити в задоволенні заяви про стягнення з АТ «НАЕК «Енергоатом» в особі філії «ВП ЗАЕС» на користь ТОВ «Радос СВ» витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 16 332,92 грн. 
Згідно із ч. 3 ст. 244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати - без повідомлення учасників справи.
Розглянувши заяву про ухвалення додаткового рішення у справі суд дійшов висновку, що вона підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.
31.03.2026 рішенням Господарського суду Запорізької області позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю “Радос СВ” до відповідача Акціонерного товариства “Національна атомна енергогенеруюча компанія “Енергоатом” в особі Філії “Відокремлений підрозділ “Запорізька атомна електрична станція” Акціонерного товариства “Національна атомна енергогенеруюча компанія “Енергоатом” про стягнення заборгованості за договором № 53-121-01-21-10282 від 18.05.2021 в розмірі 46 658,41 грн, з яких: 3% річних в розмірі 16 890,29 грн, інфляційні втрати в розмірі 29 768,12 грн, задоволена повністю.
Відповідно до ст. 221 Господарського процесуального кодексу України, якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.
В позовній заяві позивачем зазначено попередній (орієнтовний) розрахунок сум судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи, та які включають: 25 000,00 грн – відповідно до п. 6.8 прайс-листа АО «Легал Партнерс Юкрейн», в тому числі у справах по ГПК, згідно договору про надання правової допомоги № 2/2026 від 05.01.2026; у разі задоволення позовних вимог, 5% від ціни позову – 2 332,92 грн, відповідно до п. 6.10 прайс-листа АО «Легал Партнерс Юкрейн» - у справах по ГПК участь у суді першої інстанції (Гонорар за прийняття рішення на користь клієнта-позивача у майновому спорі (незалежно від інстанції суду), згідно договору про надання правової допомоги № 2/2026 від 05.01.2026 року.
Відповідно до ч. 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Повний текст судового рішення у справі № 908/151/26 складено 01.04.2026. 
01.04.2026 рішення доставлено в електронні підсистеми Електронний суд сторін у справі, про що свідчать довідки про доставку електронного листа.
06.04.2026 через систему «Електронний суд» надійшла заява позивача про ухвалення додаткового рішення у справі. 
Отже, враховуючи наведені фактичні обставини у справі, позивачем дотримано визначені ГПК України процесуальні строки щодо подання суду заяви про відшкодування судових витрат.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Судом установлено, що при прийнятті рішення у даній справі не вирішено питання щодо розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу, понесених позивачем.
Згідно із ч. ч. 1, 3 ст. 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат та пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Частиною 2 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 126 ГПК України).
Під час вирішення питання про розподіл судових витрат, згідно із приписами ч. 5 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
Відповідно до ч. 3 ст. 30 Закону України “Про адвокатуру та адвокатську діяльність” визначено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Виходячи з аналізу вказаних статей суд дійшов висновку про те, що для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу суд повинен виходити з критеріїв складності справи, кваліфікації і досвіду адвоката, фінансового стану клієнта, а також виходити з принципів розумності з врахуванням витраченого адвокатом часу за для надання такої допомоги.
Відшкодування витрат, пов`язаних з оплатою ними послуг адвоката з надання правової допомоги щодо ведення справи в господарському суді, здійснюється господарським судом шляхом зазначення про це у рішенні, ухвалі, постанові за наявності документального підтвердження витрат, як-от угоди про надання послуг щодо ведення справи у суді та/або належно оформленої довіреності, виданої стороною представникові її інтересів у суді, платіжного доручення або іншого документа, який підтверджує сплату відповідних послуг, а також копії свідоцтва адвоката, який представляв інтереси відповідної сторони, або оригінала ордеру адвоката, виданого відповідним адвокатським об`єднанням, з доданням до нього витягу з договору, в якому зазначаються повноваження адвоката як представника або обмеження його прав на вчинення окремих процесуальних дій.
Відповідно до ч. 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). 
17.01.2025 Адвокатським об`єднанням «Легал Партнерс Юкрейн» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Радос СВ» укладено договір № 14/2025 про надання правничої допомоги.
Відповідно до п. 1.1 договору клієнт доручає, а адвокатське об`єднання приймає на себе зобов`язання надавати правничу допомогу в обсязі та на умовах, передбачених даним договором, протягом 2025 року, а клієнт прийняти та оплатити таку правничу допомогу та витрати, необхідні для виконання його доручень, на умовах, у порядку та строки, передбачені цим договором.
Згідно з п. 7.1. договору даний договір укладено на строк до 31.12.2025 та набирає чинності з моменту його підписання.
Пунктом 7.3. договору передбачено, що після закінчення строку дії договору, якщо сторони продовжують виконувати його умови, договір вважається поновлений на невизначений термін.
До моменту направлення позовної заяви до суду, адвокатами Адвокатського об`єднання «Легал Партнерс Юкрейн» була надана клієнту: усна консультація із зазначеного питання; проведено правовий аналіз наданого правочину (договору, первинної документації та інш.); адвокатами було здійснено виїзд поза робоче місце для проведення консультацій (м. Нікополь); підготовлено позовну заяву щодо стягнення з відповідача на користь позивача суми штрафних санкцій; підготовлено клопотання про усунення недоліків; підготовлено інші процесуальні документи по справі.
03.04.2026 Адвокатським об`єднанням «Легал Партнерс Юкрейн» та клієнтом до вищевказаного договору про надання правничої допомоги підписаний двосторонній акт про надання правової допомоги з детальним описом проведених робіт.
Згідно з актом надані наступні послуги:
- підготовка позовної заяви про стягнення з АТ «НАЕК «Енергоатом» в особі філії «ВП «ЗАЕС» АТ «НАЕК «Енергоатом» 3% річних та інфляційних втрат у сумі 46 658,41 грн за договором № 53-121-01- 21 10282 від 18.05.2021 (п. 6.2 прайс - листа договору – 10 000,00 грн);
- підготовка відповіді на відзив від 23.02.2026 по справі № 908/151/26 (п. 6.4 прайс - листа договору – 4000,00 грн);
- гонорар за прийняття рішення на користь клієнта-позивача у майновому спорі по справі про стягнення про стягнення з АГ «НАЕК «Енергоатом» в особі Філія «ВП «ЗАЕС» АТ «НАЕК «Енергоатом» 3% річних та інфляційних втрат за договором №53-121-01-21-10282 від 18.05.2021 року (п. 6.10 прайс-листа договору – гонорар за прийняття рішення на користь клієнта-позивача у майновому спорі (незалежно від інстанції суду) – 5% від задоволених позовних вимог 2332,92 грн).
У разі задоволення позовних вимог, загальна сума витрат за надання правової допомоги згідно умов договору складає 16 332,92 грн.
До матеріалів справи додано довідку, якою підтверджується, що 16.01.2026 до Адвокатського об`єднанням «Легал Партнерс Юкрейн» звернгулось Товариство з обмеженою відповідальністю «Радос СВ» щодо стягнення з Акціонерного товариства «Національна атомна енергогеперуюча компанія «Енергоатом» в особі філії «Відокремлений підрозділ «Запорізька атомна електрична станція» Акціонерного товариства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» суми штрафних санкцій за невиконання умов договору №53-121-01-21- 10282 від 18.05.2021. Клієнту була надана усна консультація із зазначеного питання, було підготовлено позовну заяву на суму 46 658,41 грн та інші процесуальні документи.
За надану правову допомогу отримана винагорода у розмірі 14 000,00 грн.
З матеріалів справи вбачається, що правничу допомогу у цій справі у вигляді представництва інтересів в суді надано позивачу адвокатом Кобеляцьким Дмитром Миколайовичем на підставі ордеру серії АЕ № 1418075 від 19.01.2026, виданого Адвокатським об`єднанням «Легал Партнерс Юкрейн».
Відповідач заперечує щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу, оскільки матеріали справи не містять договору про надання правничої допомоги, укладеного між ТОВ «Радос СВ» та Адвокатським об`єднанням «Легал Партнерс Юкрейн», відповідно до якого здійснювався юридичний супровід діяльності підприємства протягом 2026 року, заявником не підтверджено надання правничої допомоги позивачу під час розгляду справи № 908/151/26, тому відсутні підстави для стягнення витрат на правничу допомогу з відповідача. Представником позивача долучено до матеріалів справи договір № 14/2025 від 17.01.2025 про надання правничої допомоги, строк якого закінчився 31.12.2025. З огляду на відсутність договору про надання Адвокатським об`єднанням правничої допомоги позивачу по справі №908/151/26, а також те, що немає доказів погодження фіксованої суми гонорару, адвокатським об`єднанням не зазначено кількість витраченого часу, ці докази в сукупності вказують на відсутність підстав для задоволення заяви про стягнення з відповідача на користь позивача коштів в розмірі 16 332,92 грн.
Разом із цим, суд враховує, що згідно з ч. 4 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду у пунктах 6.46, 6.48, 6.49, 6.52 постанови від 02.02.2024 у справі № 910/9714/22 зазначив, що відповідно до усталеної практики Верховного Суду суд, вирішуючи питання про судові витрати на професійну правничу допомогу, повинен враховувати, що:
- не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат, а тому, вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі №904/4507/18 та від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21);
- при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова ухвала Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.12.2021 у справі № 927/237/20, постанова Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі № 826/1216/16 та додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №775/9215/15ц);
- суд зобов`язаний оцінити розмір адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою (постанова Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі № 826/1216/16 та додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 775/9215/15ц);
- у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір (позиція викладена Верховним Судом у додаткових постановах від 20.05.2019 у справі № 916/2102/17, від 25.06.2019 у справі № 909/371/18, у постановах від 05.06.2019 у справі № 922/928/18, від 30.07.2019 у справі № 911/739/15 та від 01.08.2019 у справі № 915/237/18);
- у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.11.2023 у справі № 914/2355/21 висловлено правову позицію, відповідно до якої суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг;
- із урахуванням конкретних обставин, зокрема, ціни позову суд може обмежити даний розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для даної справи. У визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема: час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; тривалість розгляду і складність справи тощо.
Проаналізувавши наведений у заяві про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу детальний опис наданих позивачу послуг та подані документи, ураховуючи наявність клопотання відповідача про неспівмірність заявленого до стягнення розміру витрат на оплату професійної правничої допомоги, враховуючи, що дана справа розглядалась у спрощеному позовному провадженні без виклику сторін, судові засідання у справі не проводились, відповідач також заяв по суті справи до суду не подавав, виходячи із загальних засад справедливості, розумності, принципу співмірності судових витрат, суд ухвалив зменшити заявлений позивачем розмір витрат на професійну правничу допомогу, визнав обґрунтованим їх розмір в загальній сумі 7000,00 грн.
Щодо вимог про відшкодування витрат у вигляді винагороди за задоволення судом позовної заяви («гонорару успіху»), суд дійшов наступних висновків.
Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. В разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу і обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання) розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю.
Непогодження клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розміру гонорару при наданні доручення адвокату або в ході його виконання є підставою для відмови адвоката від прийняття доручення клієнта або розірвання договору на вимогу адвоката.
Тож домовленості про сплату гонорару за надання правничої допомоги є такими, що склалися між адвокатом та клієнтом, в межах правовідносин яких слід розглядати питання щодо дійсності такого зобов`язання.
Чинне законодавство хоча і не містить визначення такого виду гонорару, як «гонорар успіху», проте суд враховує те, що Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12.05.2020 в справі № 904/4507/18 фактично дійшла висновку про можливість існування «гонорару успіху» як форми оплати винагороди адвокату, визнала законність визначення між адвокатом та клієнтом такого виду винагороди як «гонорар успіху» у договорі про надання правової допомоги, що відповідає принципу свободи договору та численній практиці Європейського суду з прав людини.
Відтак, враховуючи дані позиції ВПВС, клієнт і адвокат користуючись принципом свободи договору можуть визначити додаткові витрати між собою у вигляді гонорару успіху, проте вказане вкотре не підпадає під пряме визначення адвокатських послуг, а відповідно не може переноситись на іншу сторону (не сторону такого договору).
Суд наголошує, що апелянт і у рішенні (щодо справедливої сатисфакції) від 19.10.2000 у справі «Іатрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece, заява № 31107/96) ЄСПЛ вирішував питання обов`язковості для цього суду угоди, укладеної заявником зі своїм адвокатом стосовно плати за надані послуги, що співставна з «гонораром успіху». ЄСПЛ указав, що йдеться про договір, відповідно до якого клієнт погоджується сплатити адвокату як гонорар відповідний відсоток суми, якщо така буде присуджена клієнту судом. Такі угоди, якщо вони є юридично дійсними, можуть підтверджувати, що у заявника дійсно виник обов`язок заплатити відповідну суму гонорару своєму адвокатові. Однак, угоди такого роду, зважаючи на зобов`язання, що виникли лише між адвокатом і клієнтом, не можуть зобов`язувати суд, який має оцінювати судові та інші витрати не лише через те, що вони дійсно понесені, але й ураховуючи також те, чи були вони розумними (§55).
За наявності угод, які передбачають «гонорар успіху», ЄСПЛ керується саме наведеними вище критеріями при присудженні судових та інших витрат, зокрема, у рішенні від 22 лютого 2005 року в справі «Пакдемірлі проти Туреччини» (Pakdemirli v. Turkey, заява № 35839/97) суд також, незважаючи на укладену між сторонами угоду, яка передбачала «гонорар успіху» у сумі 6672,9 євро, однак, на думку суду, визначала зобов`язання лише між заявником та його адвокатом, присудив 3000 євро як компенсацію не лише судових, але й інших витрат (§70-72).
Правовий аналіз наведеного вище надає підстави для висновку, що для суду не є обов`язковими зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату «гонорару успіху», у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.
Аналогічна правова позиція викладена постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 19.12.2023 у справі №904/3745/22, від 20.12.2023 року у справі №910/5483/22.
Суд виходить з того, що стягнення витрат на професійну правничу допомогу з боржника не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу.
Також суд звертає увагу, що у цій справі підставою для звернення із заявою про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу є приписи статей 123, 124, 126, 129, 244 Господарського процесуального кодексу України і вимога позивача обумовлена саме необхідністю вирішити питання про розподіл сплачених ним судових витрат (визначених як професійна правнича допомога), що відповідно до вказаних норм процесуального права підлягають розподілу між сторонами.
Водночас, винагорода за задоволення судом позовної заяви («гонорар успіху») не є складовою витрат на професійну правничу допомогу.
Така додаткова винагорода адвокату за досягнення позитивного рішення у справі як «гонорар успіху», за своїм змістом і правовою природою не є ціною договору (платою за надані послуги) у розумінні статей 632, 903 Цивільного кодексу України та ст. 30 Закону України “Про адвокатуру та адвокатську діяльність”, а є платою за сам результат (позитивне рішення), досягнення якого відповідно до умов договору не ставиться в залежність від фактично наданих послуг, так як і не є професійною правничою допомогою в розумінні п. 1 ч. 2 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України, оскільки не є послугою адвоката та не відноситься до судових витрат.
Враховуючи вищенаведене, суд не вважає за необхідне покладати витрати позивача в частині сплати винагороди за задоволення судом позовної заяви по справі («гонорару успіху») в розмірі 2332,92 грн на відповідача, оскільки задоволення вимоги щодо стягнення гонорару за позивний результат розгляду справи не відповідатиме принципу справедливості, у зв`язку з чим її відшкодування матиме надмірний характер.
Враховуючи вищевикладене, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7000,00 грн, у стягненні 2332,92 грн винагорода за задоволення судом позовної заяви по справі («гонорар успіху») суд відмовляє.
Заперечення відповідача щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу, суд вважає безпідставними з урахуванням документально підтвердження їх понесення.
Щодо відсутність договору про надання правничої допомоги.
Представником позивача долучено до матеріалів справи договір №14/2025 від 17.01.2025 про надання правничої допомоги, даний договір укладено на строк до 31.12.2025. Крім того, пунктом 7.3. договору передбачено, що після закінчення строку дії договору, якщо сторони продовжують виконувати його умови, договір вважається поновлений на невизначений термін.
Спростовуючи доводи відповідача щодо відсутності доказів реальної оплати позивачем вартості наданих йому послуг з правничої допомоги, суд зазначає, що витрати на професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг (виконаних робіт) та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. Дана позиція є усталеною і підтверджується численними постановами Верховного Суду, зокрема, у справах № 923/560/17, № 329/766/18, №178/1522/18.
Матеріалами справи підтверджується надання адвокатом Адвокатського об`єднання «Легал Партнерс Юкрейн» Кобеляцьким Дмитром Миколайовичем позивачу професійної правничої допомоги, зазначеної в акті від 03.04.2026 про надання правової допомоги.
Щодо змісту детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, Велика Палата ВС виснувала, що подання детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, не є самоціллю, а є необхідним для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат.
Саме лише незазначення учасником справи в детальному описі робіт (наданих послуг) витрат часу на надання правничої допомоги не може перешкодити суду встановити розмір витрат на професійну правничу допомогу (у разі домовленості між сторонами договору про встановлений фіксований розмір вартості послуг адвоката).
Правомірне очікування стороною, яка виграла справу, відшкодування своїх розумних, реальних та обґрунтованих витрат на професійну правничу допомогу не повинно обмежуватися із суто формалістичних причин відсутності в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги у випадку домовленості між сторонами договору про встановлений фіксований розмір обчислення гонорару.
ВП ВС також зауважила, що ч. 3 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України конкретного складу відомостей, що мають бути зазначені в детальному описі робіт (наданих послуг), не визначає, обмежуючись лише посиланням на те, що відповідний опис має бути детальним.
Велика Палата ВС дійшла висновку, що учасник справи повинен деталізувати відповідний опис лише тією мірою, якою досягається його функціональне призначення визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат. Надмірний формалізм при оцінці такого опису на предмет його деталізації, за відсутності визначених процесуальним законом чітких критеріїв оцінки, може призвести до порушення принципу верховенства права.
Враховуючи викладене, заява позивача про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу підлягає частковому задоволенню.
Керуючись ст. ст. 123, 126, 221, 236 - 242, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд 
вирішив
Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю “Радос СВ” про ухвалення додаткового рішення у справі № 908/151/26, задовольнити частково.
Стягнути з Акціонерного товариства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» (вул. Назарівська 3, м. Київ, Україна, 01032, ідентифікаційний код 24584661) в особі філії «Відокремлений підрозділ «Запорізька атомна електрична станція» Акціонерного товариства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» (71503, Запорізька область, м. Енергодар, вул. Промислова, буд. 133; ідентифікаційний код 19355964) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Радос СВ» (53200, Дніпропетровська область, м. Нікополь, вул. Запорізька, буд. 49; ідентифікаційний код 44055420) витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7000,00 грн (сім тисяч гривень 00 коп.). Видати наказ.
У задоволенні іншої частини заяви, відмовити.

Додаткове рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги додаткове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на додаткове рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повний текст додаткового рішення складено 17 квітня 2026 року.

Суддя І. С. Горохов